УХВАЛА

20 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/18768/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець", відповідач, скаржник)

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021

у справі № 910/18768/20

за позовом Приватного підприємства "Альтенер" (далі - ПП "Альтенер", позивач)

до ДП "Гарантований покупець"

про стягнення 3 486 925,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

ДП "Гарантований покупець" 19.07.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) через Північний апеляційний господарський суд звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 у справі № 910/18768/20 в частині стягнення з ДП "Гарантований покупець" витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 17 810,25 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви ПП "Альтенер" про стягнення судових витрат.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 09.08.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/18768/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.

На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі ДП "Гарантований покупець" із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права - статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та норм процесуального права - статей 13, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК України, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 10.06.2021 у справі № 927/201/20; від 24.06.2021 у справі № 922/902/19; від 23.12.2020 у справі № 903/664/19; від 11.06.2018 у справі № 923/567/17; від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18; від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17; від 25.06.2019 у справі № 909/371/18; від 05.06.2019 у справі № 922/928/18; від 30.07.2019 у справі № 911/739/15; від 01.08.2019 у справі № 915/237/18.

З огляду на викладене касаційна скарга ДП "Гарантований покупець" подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Крім того, до матеріалів касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 у справі № 910/18768/20 до закінчення їх касаційного перегляду Верховним Судом.

Вказане клопотання обґрунтоване, зокрема тим, що, що під час розгляду справи касаційним судом є ризик накладення арешту на майно скаржника та виконання оскаржуваних рішень суду до закінчення їх перегляду у касаційному порядку, що в свою чергу, може мати негативні наслідки як для скаржника, так й для всієї енергетичної системи України; скаржник не зможе здійснювати спеціальні обов`язки, які на нього покладені на забезпечення виконання зобов`язань перед виробниками електричної енергії за "зеленим" тарифом та спеціальних обов`язків для населення, що призведе до накопичення його простроченої заборгованості та подальшого банкрутства; враховуючи ступінь важливості виконання спеціальних обов`язків ДП "Гарантований покупець", примусове виконання судових рішень може призвести до інших негативних наслідків, таких як підвищення цін на електроенергію для населення та промислових виробників, зниження енергетичної стабільності держави, акумулювання надлишку "зеленої" електроенергії за відсутності її збуту із подальшим перенавантаженням об`єднаної енергетичної системи України, знищення енергетичної незалежності України в сфері постачання електричної енергії, зменшення міжнародних інвестицій в економіку України тощо.

Згідно з частиною першою статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява про зупинення виконання судових рішень повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі № 904/94/19).

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Верховний Суд, враховує те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (№ 60750/00, § 43, ЄСПЛ, 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відтак, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Верховний Суд під час розгляду заявленого клопотання виходить з того, що і самі по собі факти, як-то: відкриття виконавчого провадження, винесення постанови про накладення арешту у межах певної суми на рахунки особи, проведення виконавчих дій (або можливе проведення) не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Адже, сторона має переконливо довести суду з посиланням на конкретні обставини та наявністю доказів, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Суд має право, а не обв`язок зупинити виконання судових рішень.

Верховний Суд, зазначає, що у разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.

Доводів та доказів щодо ймовірності чи/та утруднення повторного розгляду справи, наявності перешкод у здійсненні повороту виконання скаржником не наведено та недодано.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Слід зауважити, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Доводи, що є ризик накладення арешту на майно скаржника, виконання оскаржуваних рішень суду може мати негативні наслідки як для скаржника, так й для всієї енергетичної системи України; скаржник не зможе здійснювати спеціальні обов`язки, які на нього покладені на забезпечення виконання зобов`язань перед виробниками електричної енергії за "зеленим" тарифом та спеціальних обов`язків для населення, що призведе до накопичення його простроченої заборгованості та подальшого банкрутства тощо, є абстрактними і декларативними, та судом оцінюються як припущення, адже, зокрема відсутні докази настання таких наслідків, про які йдеться у клопотанні.

Також Верховний Суд виходить з самої суті господарської діяльності та принципів її здійснення, та приймає до уваги, що арешт на грошові кошти та майно накладається саме у межах сумах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору за судовим рішенням, що набрало законної сили.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає наведені доводи не достатньо переконливими та аргументованими, документально явно не підтверджено щодо неможливості повороту, тому відмовляє у задоволенні клопотання ДП "Гарантований покупець" про зупинення виконання додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 у справі № 910/18768/20 до завершення їх перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 294, 301, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі № 910/18768/20 за касаційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 у справі № 910/18768/20.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 16 вересня 2021 року о 14:00 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань № 302 (третій поверх).

3. У задоволенні клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення виконання додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 у справі № 910/18768/20 до завершення їх перегляду в касаційному порядку - відмовити.

4. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 06 вересня 2021 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

5. Довести до відома учасників справи, що їх явка в судове засідання є необов`язковою. З урахуванням епідеміологічної ситуації в Україні Верховний Суд роз`яснює про право сторін подати заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також про право сторін брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку статті 197 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко