ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2021 р. Справа№ 927/244/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Онікс Агро-Трейд» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021

у справі № 927/244/21 (суддя: Шморгун В. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Онікс Агро-Трейд»

до Фермерського господарства «Північ Агро»

про стягнення 37 076,51 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Онікс Агро-Трейд» звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фермерського господарства «Північ Агро» про стягнення 37 076,51 грн, з яких 20 005,29 грн заборгованості за надані послуги з перевезення, 7 184,35 грн пені, 5 739,77 грн 3% річних та 4 147,10 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг по перевезенню вантажів №0810 від 08.10.2019 в частині своєчасної оплати наданих послуг перевезення.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021 у справі № 927/244/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Онікс Агро-Трейд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021 у справі № 927/244/21 та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Так апелянт вказує на помилковість висновків суду про відсутність порушеного права позивача у зв`язку з відсутністю підписаного між сторонами кінцевого акта прийому-передачі наданих послуг та, відповідно, ненастання строку виконання зобов`язань, оскільки відповідач своїми конклюдентними діями з підписання акта звіряння взаємних розрахунків та часткової оплати цих послуг засвідчив наявність у нього заборгованості, про стягнення якої пред`явлено позов у даній справі. Крім того, визнання відповідачем заборгованості за договором також підтверджується укладенням ним із своїм контрагентом - ПП «Агрофірма «Кладьківка» договору переведення боргу в сумі 15 000,00 грн. Вказаний борг погашений новим боржником. Також позивач вказує на хибність висновків суду першої інстанції щодо сплати відповідачем згідно платіжного доручення № 37 від 18.03.2020 року 55 000,00 грн за іншим договором (10/02/2015 № 31003), оскільки інших договірних правовідносин, окрім тих, що стали підставою звернення з цим позовом, між сторонами не існує. До того ж, державна реєстрація позивача як юридичної особи була проведена 22.02.2018, що унеможливлює підписання правочину в 2015 році.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021, апеляційну скаргу у справі № 927/244/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Онікс Агро-Трейд» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021 у справі №927/244/21 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

В межах встановлених судом процесуальних строків від ФГ «Північ Агро» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021 у справі № 927/244/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу, - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Так, відповідач стверджує, що наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі наданих послуг № 214 від 21.10.2019 та № 244 від 06.11.2019 не є кінцевими актами приймання наданих послуг, а є актами за звітну декаду. Кінцевого акта приймання наданих послуг на адресу відповідача не надходило, а тому, ФГ «Північ Агро» вважає, що у відповідності до п. 3.3 договору такі послуги вважаються не наданими. У зв`язку з цим, відповідач зазначає, що ФГ «Північ Агро» мало право взагалі не проводити оплату до моменту отримання кінцевого акта.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

08.10.2019 між ТОВ «Онікс Агро-Трейд» (виконавець за договором, позивач у справі) та ФГ «Північ Агро» (замовник за договором, відповідач у справі) було укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажів №0810 (далі - договір) (а.с. 9-12) згідно умов якого виконавець бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж (згідно з товарно-транспортною накладною форма №1-ТН або іншої форми, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені законодавством для ТТН, надалі - Перевізний документ).

Прийом-передача наданих послуг здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг, що надається виконавцем замовнику щодекадно (з 11 по 13, з 21 по 23 та з 1 по 3 числа наступного місяця) та в день закінчення надання послуг (п. 2.5 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг за цим договором встановлюється згідно з додатком №2 до даного договору та сплачується у строк, передбачений п. 3.4 договору. Вартість відстаней перевезення встановлюється в додатку №2 до даного договору, у випадку відсутності або невідповідності встановленої відстані в додатку №2 до даного договору, обраховується фактично пройдена відстань, відповідно до даних ТТН.

У п. 3.3 договору сторонами узгоджено, що у разі ненадання виконавцем замовнику до визначених в п. 2.5 цього договору строків первинних документів, які підтверджують фактичне надання послуг, а саме: Перевізних документів, в тому числі товарно-транспортних накладних, актів про фактичну вагу перевезеного вантажу (зерна), актів прийому-передачі наданих послуг, послуги вважаються ненаданими виконавцем і відповідно не покладають на замовника обов`язку їх сплати.

Відповідно до п. 3.4 договору оплата послуг за цим договором здійснюється замовником протягом 10-ти робочих днів після підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг та надання виконавцем замовнику рахунка-фактури та документів, які підтверджують фактичне надання послуг, перелік яких наведений в п. 3.3 цього договору.

Також між сторонами підписані додатки до договору: - №1, у якому вказаний реєстр автомобілів, які виконавець надає замовнику для надання послуг по перевезенню вантажів, та - №2, у якому вказана вартість перевезення вантажів в залежності від відстані (а.с. 13-14).

На виконання умов договору позивачем надано, а відповідачем прийнято транспортні послуги на суму 227 124,00 грн та 148 881,29 грн, що зафіксовано в актах надання послуг №214 від 21.10.2019 та № 244 від 06.11.2019.

Загальна сума наданих послуг згідно з вказаними актами складає 376 005,29 грн.

Позивач зазначає, що відповідач частково розрахувався за надані послуги, а залишок заборгованості складає 20 005,29 грн, на підтвердження чого надав суду платіжні доручення, а також договір про переведення боргу від 17.06.2020, відповідно до якого відповідач перевів на ПП «Агрофірма «Кладьківка» основний борг на загальну суму 15 000,00 грн, який виник на підставі договору. Згідно платіжного доручення №3049 від 19.06.2020 ПП «Агрофірма «Кладьківка» сплачено позивачу за договором про переведення боргу від 17.06.2020 кошти у сумі 15 000,00 грн (а.с. 19-21, 26).

Позивач направив відповідачу претензію №379 від 12.02.2021, у якій просив сплатити заборгованість за договором у розмірі 38 073,38 грн, у тому числі 20 005,29 грн основного боргу, протягом п`яти календарних днів з дня отримання цієї претензії (а.с. 32-34).

Оскільки вказана вимога не була задоволена, ТОВ «Онікс Агро-Трейд» пред`явлено позов про стягнення з ФГ «Північ Агро» 20 005,29 грн заборгованості за надані послуги з перевезення, а також 7 184,35 грн пені, нарахованої за період з 04.03.2020 по 20.05.2020, 5 739,77 грн 3% річних та 4 147,10 грн інфляційних втрат за період з 05.11.2019 по 04.03.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши зміст договору №0810 від 08.10.2019, що укладений між ТОВ «Онікс Агро-Трейд» та ФГ «Північ Агро», колегія суддів встановила, що даний правочин за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу, правове регулювання якого здійснюється за правилами Глави 32 Господарського кодексу України та Глави 64 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України, зміст якої кореспондується з ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Як вже зазначалось у даній постанові у відповідності до п. 3.1 договору вартість послуг за ним встановлюється додатком №2 до даного договору, згідно якого вартість перевезення вантажів визначається в залежності від відстані.

21.10.2019 позивач та відповідач підписали акт надання послуг №214 за договором на загальну суму 227 124,00 грн з ПДВ, у якому зазначено про надання транспортних послуг з перевезення кукурудзи за маршрутами: с. Каблуки, Ніжинський район с. Кладьківка, Куликівський район; с. Кладьківка, Куликівський район м. Ніжин; с. Кукшин, Ніжинський район - с. Кладьківка, Куликівський район (а.с. 15).

21.10.2019 позивач виставив відповідачу рахунок №217 на оплату послуг за договором на суму 227 124,00 грн з ПДВ (а.с. 15).

06.11.2019 позивач та відповідач підписали акт надання послуг №244 за договором на загальну суму 148 881,29 грн з ПДВ, у якому зазначено про надання транспортних послуг з перевезення кукурудзи за маршрутами: с. Кукшин, Ніжинський район - с. Кладьківка, Куликівський район; с. Бобрик, Ніжинський район с. Кладьківка, Куликівський район (а.с. 16).

06.11.2019 позивач виставив відповідачу рахунок №246 на оплату послуг за договором на суму 148 881,29 грн з ПДВ (а.с. 18).

Вказані акти підписані уповноваженими представниками виконавця і замовника, а також скріплені печатками цих юридичних осіб. Будь-які заперечення щодо якості отриманих послуг в матеріалах справи відсутні.

Поряд з цим, заперечуючи проти задоволення позову відповідач як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному порядку, наполягає на відсутності у нього заборгованості з оплати наданих послуг з огляду на відсутність кінцевого акта наданих послуг та ненастання строку оплати згідно п. 3.4 договору.

Однак наведені доводи, на переконання суду апеляційної інстанції, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, з урахуванням наступного.

Так, зі змісту укладеного між сторонами правочину вбачається, що в його п. 3.2 ними узгоджено щодекадно: з 11 по 13, з 21 по 23 та з 1 по 3 числа наступного місяця сторони підписують акти прийому-передачі наданих послуг із зазначенням кількості і відстані перевезених за звітну декаду вантажів. Кінцевий акт приймання наданих послуг сторони підписують протягом 5 робочих днів з моменту їх надання (п. 3.2 договору).

Тобто вказаний правочин визначає два види актів: 1) акт прийому-передачі наданих послуг (що підписується сторонами щодекадно) та 2) кінцевий акт приймання наданих послуг. При цьому, положеннями правочину не встановлено чіткої дати чи події, що неминуче має настати, для підписання такого акта. День закінчення надання послуг (п. 2.5 договору) є загальним визначенням та не надає можливості його співвідношення із датою закінчення строку дії договору з огляду на положення п. 5.4 договору про автоматичну пролонгацію правочину.

Оплата послуг за цим договором, у відповідності до його п. 3.4, здійснюється замовником протягом 10-ти робочих днів після підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг та надання виконавцем замовнику рахунка-фактури та документів, які підтверджують фактичне надання послуг, перелік яких наведений в п. 3.3 цього договору.

Отже підставою для оплати наданих послуг з перевезення є підписання акта прийому-передачі наданих послуг та надання замовнику рахунка-фактури і документів, які підтверджують фактичне надання послуг. Положень про те, що обов`язок з оплати наданих послуг виникає у замовника саме з моменту підписання кінцевого акта приймання наданих послуг договір №0810 від 08.10.2019, не містить. Відтак висновки місцевого господарського суду про те, що складання декадних актів не означає необхідність їх сплати, та стосується планування, обліку обсягів перевезення вантажів, - визнаються колегією суддів помилковими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Апеляційний господарський суд, серед іншого, вважає безпідставним застосування у даному спорі аналогії закону, а саме ч. 1 ст. 854 ЦК України, згідно якої якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Оскільки сторонами договору чітко узгоджено порядок настання строку оплати наданих послуг, який не пов`язується з підписанням саме кінцевого акта приймання наданих послуг, а також з огляду на наявний звичай ділового обороту щодо підтвердження факту надання послуг, зокрема, підписаним між сторонами актом прийому-передачі наданих послуг, підстав для застосування приписів ст. 8 ЦК України та ст. 11 ГПК України у даній справі не вбачається.

Також є помилковими висновки суду щодо неможливості встановлення початку перебігу та закінчення строку на оплату наданих послуг, оскільки в п. 3.3 договору визначено необхідність надання визначених його змістом документів до строків узгоджених в п. 2.5 договору. Натомість в цьому пункті зазначено, що прийом-передача наданих послуг здійснюється шляхом підписання сторонами акта прийому-передачі наданих послуг, що надається виконавцем замовнику щодекадно та в день закінчення наданих послуг.

Отже, станом на час підписання відповідного акта прийому-передачі наданих послуг в розпорядженні відповідача вже повинні бути документи, що наведені в переліку п. 3.3 договору, та саме з урахуванням цих документів сторона замовника здійснює підписання акта, яким засвідчується факт належного виконання позивачем послуг.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які листи-звернення відповідача про ненадання позивачем документів, перелік яких наведений в п. 3.3 договору, судова колегія, виходячи зі змісту вищенаведених умов договору, приходить до висновку, що початок перебігу строку виконання зобов`язань слід обраховувати з наступного дня від дати підписання сторонами актів надання послуг №214 від 21.10.2019 та № 244 від 06.11.2019. Останнім днем строку виконання зобов`язання є 04.11.2019 та 20.11.2019, відповідно.

Колегією суддів з наявних матеріалів справи встановлено, що відповідачем за двома актами надання послуг здійснено часткову оплату на суму 341 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №2453 від 17.12.2019 на суму 119 000,00 грн; №3 від 28.02.2020 на суму 30000,00 грн; №37 від 18.03.2020 на суму 55 000,00 грн; №2559 від 04.05.2020 на суму 5 000,00 грн; №5 від 29.07.2020 на суму 20 000,00 грн; №15 від 21.08.2020 на суму 40 000,00 грн; №75 від 02.10.2020 на суму 50 000,00 грн; №188 від 17.12.2020 на суму 22 000,00 грн (а.с. 22-25, 27-30).

Крім того, згідно договору про переведення боргу від 17.06.2020, відповідач перевів на ПП «Агрофірма «Кладьківка» основний борг на загальну суму 15 000,00 грн, який виник на підставі договору №0810 від 08.10.2019. Вказана сума основного боргу згідно платіжного доручення №3049 від 19.06.2020 сплачена ПП «Агрофірма «Кладьківка» (а.с. 19-21, 26).

Також позивач та відповідач підписали акт звірки взаєморозрахунків за період: 2020 рік, у якому зазначено, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2020 складала 20 005,29 грн (а.с. 31).

Інших доказів щодо підтвердження факту оплати послуг в повному обсязі відповідачем до матеріалів справи не надано.

Беручи до уваги те, що належними засобами доказування підтверджено факт надання відповідачу послуг на загальну суму 376 005,29 грн, яка лише частково ним була оплачена в сумі 356 000,00 грн (341 000,00 грн + 15 000,00 грн), зворотного ФГ «Північ Агро» суду не було доведено, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в сумі 200 005,29 грн.

В контексті доводів відповідача про відсутність підстав для оплати наданих за договором послуг судова колегія визнає слушними аргументи апеляційної скарги про те, що конклюдентні дії ФГ «Північ Агро» з часткової оплати цих послуг, укладення договору переведення боргу та підписання акта звіряння взаємних розрахунків свідчать про визнання замовником заборгованості за договором.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в силу п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Згідно ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Доктриною venire contra factum proprium закріплено принцип добросовісності. У статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

За встановлених обставин та з урахуванням вищенаведених приписів, заперечень відповідача проти задоволення позову, судовою колегією Північного апеляційного господарського суду при вирішенні спору у цій справі застосовано доктрину venire contra factum proprium.

Відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом п. 4.2 договору у разі порушення строків оплати наданих послуг згідно з п. 3.4 договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період прострочення від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати.

Звертаючись з позовом, у даній справі ТОВ «Онікс Агро-Трейд» на суму заборгованості, з урахуванням проведених часткових оплат, здійснено нарахування 7 184,35 грн пені за загальний період з 04.03.2020 по 20.05.2020, а також 5 739,77 грн 3% річних та 4 147,10 грн інфляційних втрат за період з 05.11.2019 по 04.03.2021.

Північний апеляційний господарський суд, здійснивши перевірку правильності нарахування позивачем сум пені, інфляційних втрат та річних, проведеного з урахуванням часткових проплат та вірного визначення початку перебігу строку прострочення, встановив, що вона є більшою ніж заявлено в позовних вимогах (суми інфляційних та річних заявлені у меншому розмірі). Однак з огляду на принцип диспозитивності господарського судочинства та межі заявлених позовних вимог, судова колегія приходить до висновку про задоволення позову в цій частині в повному обсязі, а саме про стягнення з відповідача 7 184,35 грн пені, 5 739,77 грн 3% річних та 4 147,10 грн інфляційних втрат.

Відносно висновків суду першої інстанції про помилковість врахування позивачем проведеної відповідачем проплати за платіжним дорученням № 37 від 18.03.2020 року на суму 55 000,00 грн судова колегія вказує на їх передчасність, оскільки, зокрема, належними засобами доказування не підтверджено наявність між сторонами правовідносин за іншим правочином - договір від 10.02.2015 № 31003 з огляду на наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про державну реєстрацію юридичної особи позивача 22.02.2018. До того ж, відповідач заперечень щодо невірного зарахування позивачем вказаної суми за платіжним дорученням № 37 від 18.03.2020 року в рахунок погашення заборгованості за договором № 0810 від 08.10.2019 не висловлював. При цьому в акті звірки взаємних розрахунків за період 2020 рік, який підписаний, зокрема, уповноваженою особою відповідача та скріплений печаткою фермерського господарства, міститься зарахування вказаної суми саме за договором № 0810 від 08.10.2019.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Онікс Агро-Трейд» підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021 - скасуванню на підставі п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, що був сплачений учасниками справи у зв`язку з розглядом справи в місцевому господарському суді та суді апеляційної інстанції, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Онікс Агро-Трейд» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021 у справі № 927/244/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021 у справі №927/244/21 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Онікс Агро-Трейд» до Фермерського господарства «Північ Агро» про стягнення 37 076,51 грн задовольнити.

4. Стягнути з Фермерського господарства «Північ Агро» (16624, Чернігівська обл., Ніжинський р-н, село Вертіївка, вул. Польова, 3 Б; ідентифікаційний код 38314298) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Онікс Агро-Трейд» (16600, Чернігівська обл., місто Ніжин, вул. Академіка Амосова, буд 6, кв. 52; ідентифікаційний код 41956255) 20 005 (двадцять тисяч п`ять) грн 29 коп. основної заборгованості, 7 184 (сім тисяч сто вісімдесят чотири тисячі) грн 35 коп. пені, 5 739 (п`ять тисяч сімсот тридцять дев`ять тисяч) грн 77 коп., 4 147 (чотири тисячі сто сорок сім) грн 10 коп. інфляційних втрат, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору сплаченого стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Фермерського господарства «Північ Агро» (16624, Чернігівська обл., Ніжинський р-н, село Вертіївка, вул. Польова, 3 Б; ідентифікаційний код 38314298) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Онікс Агро-Трейд» (16600, Чернігівська обл., місто Ніжин, вул. Академіка Амосова, буд 6, кв. 52; ідентифікаційний код 41956255) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. судового збору, сплаченого стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

6. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

7. Справу №927/244/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 20.08.2021