РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2021Справа № 910/3110/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Веатекс" (пр. Соборності, буд. 7А, к. 528 "Б", м.Київ, 02160, )

до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ,03168, )

про внесення змін до договору

Представники сторін згідно протоколу судового засідання,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Веатекс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач) (далі разом - сторони) про внесення змін до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що умовами укладеного між сторонами договору поставки №286/3/20/86 від 20.05.2020 (далі - договір) позивача суттєво обмежено у виконанні своїх зобов`язань в частині строків поставки товару відповідачу, у зв`язку з чим наявні підстави для внесення змін до договору щодо продовження таких строків.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 04.03.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Веатекс" залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

29.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.04.2021.

12.04.2021 до відділу діловодства суду представником Міністерства оборони України подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що підписуючи додаткову угоду №1 від 20.05.2020 до договору позивач погодився на строк постачання без жодних зауважень, при цьому прострочення контрагентами позивача виконання своїх зобов`язань перед позивачем не стосуються правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем за спірним договором і не є істотною зміною обставин.

У підготовчому засіданні 22.04.2021 судом оголошено перерву до 26.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/3110/21 до розгляду по суті на 23.06.2021.

У судовому засіданні від 23.06.2021 судом оголошено перерву розгляду справи по суті до 07.07.2021.

В судовому засіданні 07.07.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити, в свою чергу, представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України 07.07.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Веатекс" (далі - позивач, постачальник) та Міністерством оборони України (далі - відповідач, замовник) укладено договір №286/3/20/86 (далі - договір), за умовами п. 1.2. якого постачальник зобов`язується у 2020 році поставити замовнику товар в асортименті, комплектності, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі, а замовник забезпечити приймання та оплату товару.

Згідно з п. 1.3. договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, терміни виконання договору визначаються специфікацією.

Умовами специфікації до договору сторони погодили поставку товару - фляги для води (39221140-0) (Фляга індивідуальна польова, тип А (пластикова)) до 05.12.2020 у кількості 11 000 шт. за ціною 2002 440, 00 грн з ПДВ.

20.05.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №1 договору, якою було погоджено інший строк поставки товару - до 15.11.2020, шляхом викладення специфікацію до договору у новій редакції.

У відповідності до п. 5.3. договору датою поставки товару вважається дата, вказана одержувачем товару у посвідченні, що оформлене та підписане відповідно до додатку №1 до Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних Сил України (пункт 1 розділу II), що затверджений наказом Міністерства оборони України 19 липня 2017 року №375 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 липня 2017 року за №1461/31329.

Згідно з пунктом 8.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-Промисловою палатою України або регіональними Торго-Промисловими палатами (пункт 8.2. договору).

Пунктом 8.3. договору сторони погодили, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 (включно) (пункт 10.1. договору).

Позивач зазначає, що ним, в свою чергу, укладено договір поставки №2020/ПТ-6 від 01.04.2020, за яким ТОВ «ПРОЛОГ ТРЕЙДІНГ» зобов`язався поставити ТОВ "Веатекс", та згідно специфікації №1 від 01.04.2020 до договору сторони узгодили строк поставки до 09.11.2020.

Листом за №421 від 06.11.2020 р. ТОВ «ПРОЛОГ ТРЕЙДІНГ» повідомило, що поставка партії фляг індивідуальних відповідно до специфікації №1 від 01.04.2020 до договору поставки №2020/ПТ-6 від 01.04.2020 відбудеться з затримкою орієнтовно на два тижні у зв`язку з протиепідемічними заходами в портах проміжного розвантаження, що пов`язана з вірусом COVID-19 та заходами по обмеженню його розповсюдження.

Таким чином, за твердженням позивача, затримка поставки товару від ТОВ «ПРОЛОГ ТРЕЙДІНГ» унеможливила своєчасне виконання ТОВ "Веатекс" своїх договірних зобов`язань перед Міністерством оборони України, яку сторони не могли передбачити.

В свою чергу, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що підписуючи додаткову угоду №1 від 20.05.2020 до договору позивач погодився на строк постачання без жодних зауважень, при цьому прострочення контрагентами позивача виконання своїх зобов`язань перед позивачем не стосуються правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем за спірним договором і не є істотною зміною обставин.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина 4 статті 652 Цивільного кодексу України).

Зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 910/13459/19 зазначено, що зі змісту статті 652 Цивільного кодексу України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Аналіз статті 652 Цивільного кодексу України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Водночас згідно з частиною четвертою статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже крім названих вище чотирьох умов, за яких можливе розірвання договору, для його зміни додатково необхідна ще одна з таких умов (винятковий випадок): а) розірвання договору суперечить суспільним інтересам або б) розірвання договору потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У постанові від 08.12.2020 у справі № 910/11888/19 Верховний Суд також зазначив, що за змістом положень статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин.

Істотна зміна обставин, у свою чергу, є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.

Як раніше зазначалось, у даному випадку позивач посилається як на істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, на затримку постачання товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Веатекс" як покупцю згідно договору поставки №2020/ПТ-6 від 01.04.2020, що, в свою чергу, унеможливило своєчасне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань перед Міністерством оборони України.

В той же час, позивач, підписуючи додаткову угоду №1 до договору, усвідомлював, що кінцевим терміном поставки товару становив до 15.11.2020, а отже, повинен був розумно оцінити вказану обставину.

Суд також враховує, що строк поставки узгоджений сторонами, складає 180 днів з дати укладення Договору.

Матеріали справи не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо кінцевої дати постачання товару. Тобто, позивач, підписавши спірний договір поставки, погодив всі істотні умови договору.

Суд, оцінюючи обставини справи, враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи спірний договір та додаткову угоду зі строком поставки до 15.11.2020, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

При цьому наведені позивачем підстави для внесення змін до договору за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань позивачем за договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17, постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/2659/18 та постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19.

Отже невиконання контрагентом позивача своїх зобов`язань не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язання перед відповідачем.

Також, на підтвердження вказаних позивачем обставин суду надано зокрема копію експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати №В-831 від 16.11.2020 згідно якого Черкаська торгово-промислова палата підтверджує настання істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання Постачальником своїх обов`язків за договором №286/3/20/86 від 20.05.2020 між ТОВ «ВЕАТЕКС» та Міністерством оборони України, на поставку товару.

У даному висновку, також, наведено, що сталася істотна зміна обставин, яка має об`єктивний невідворотний характер, який в даних умовах не залежить від волі, бажань і дій ТОВ «ВЕАТЕКС», і має прямий причинно-наслідковий зв`язок з фактом порушення ТОВ «ВЕАТЕКС», своїх зобов`язань за Договором №286/3/20/86 від 20.05.2020 на поставку товару, між ТОВ «ВЕАТЕКС» та Міністерством оборони України, та об`єктивно унеможливлює їх виконання ТОВ «ВЕАТЕКС».

Згідно з п п. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Частиною ч.2 ст.11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв`язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; Торгово-промислова палата України та торгово-промислові палати України залучаються до надання експертних висновків про походження товарів в тих випадках, коли відповідно до міжнародних договорів України повноваження видачі сертифікатів походження товарів надані митному органу, якщо інше не визначено такими міжнародними договорами. Порядок надання експертних висновків встановлюється Кабінетом Міністрів України; виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Розглянувши висновок Черкаської торгово-промислової палати, як належний та допустимий доказ з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що останній не є підставою для внесення змін до договору, що також узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.12.2020 у справі №910/11888/19, відповідного до якого Закон України "Про торгово-промислові палати в Україні" не містить положень щодо наявності у торгово-промислової палати повноважень з видачі висновків на підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувалися під час укладення договорів.

Суд також враховує, що пунктом 8.3. договору сторони погодили, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.

Тобто пунктом 8.3. договору передбачено, що сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами є доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії, а не доказом істотної зміни обставин.

З огляду на положення зазначених правових норм, суд зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Під час розгляду справи позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування правових підстав для внесення змін до договору №286/3/20/86 від 20.02.2021.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

У зв`язку з перебуваннням судді Ягічевої Н.І. у відпустці підписання повного тексту здійснюється після виходу судді з відпустки

Повний текст рішення складено та підписано 06.08.2021

Суддя Н.І. Ягічева