ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021м. ДніпроСправа № 904/1080/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" (49107, м. Дніпро, Шосе Запорізьке, б.22; ідентифікаційний код 23359034)

до Комунального підприємства "Міський тролейбус" (50086, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Дніпровське шосе, б.22; ідентифікаційний код 34811465)

про стягнення 123 207 грн. 66 коп.

ПРОЦЕДУРА

Позивач - Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські Електромережі" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1045/21 від 11.02.2021р.), в якій просить стягнути з відповідача - Комунального підприємства "Міський тролейбус" 123 207грн. 66 коп., що складає:

- 102 087 грн. 37 коп. - заборгованості за активну електричну енергію, спожиту відповідно до умов Договору від 24.01.2018 №118233 про постачання електричної енергії за державні кошти;

- 7 274 грн.77 коп. - 3% річних;

- 13 845 грн.52 коп. - інфляційних втрат.

Також, просить стягнути судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№11863/21 від 10.03.2021, який надійшов засобами електронного зв`язку, та вх.№12513/21 від 12.03.2021, який надійшов засобами поштового зв`язку) проти позову заперечує, оскільки: - умови договору про постачання електричної енергії за державні кошти №118233 від 24.01.2018 у спірному періоді виконувалися належним чином; - оплата за спожиту електричну енергію здійснювалася відповідно до рахунків позивача; - станом на 31.08.2018 заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2017 по 31.08.2018 була відсутня; - даний факт не спростовується позивачем; - вимоги позивача стосуються зміни тарифу за спожиту електроенергію з 01.01.2018 по 31.08.2018, за яку вже відповідачем були здійснені розрахунки; - дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства, а саме частині 3 статті 632 Цивільного кодексу України та частині 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Позивач у відповіді (вх№13305/21 від 17.03.2021) на відзив посилається на те, що: - відповідач, при виконанні умов щодо оплати електроенергії, спожитої у січні - серпні 2018 року, відповідно до умов договору про постачання електроенергії за державні кошти, укладеного між сторонами, діяв недобросовісно, оскільки, сплатив за електричну енергію, за тарифом меншим, ніж повинен був сплатити відповідно до тарифу, затвердженого НКРЕКП; - тариф за електричну енергію визначається нормативними документами в сфері електроенергетики відповідно до чинного законодавства (п. 3.1 договору); - за умовами договору про постачання електроенергії та, відповідно до положень законодавства про електроенергетику, споживання електроенергії на вищевказаному об`єкті повинно було оплачуватися споживачем за тарифом для споживачів 2 класу, а не за тарифом для споживачів 1 класу, як то оплачував споживач до вересня 2018, коли був виставлений рахунок, згідно з яким був здійснений перерахунок за тарифом для споживачів 2 класу .

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Як вбачається, 24.01.2018 між позивачем - Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпрообленерго», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі», як постачальником, та відповідачем - Комунальним підприємством "Міський тролейбус", як споживачем, було укладено договір про постачання електричної енергії за державні кошти №118233 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується від 01 січня до 31 грудня 2018року постачати споживачу електричну енергію у точку (точки) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 32832кВт, величини якої по об`єктах споживача визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплатити постачальнику вартість використаної (купленої ) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка (точки) продажу електричної енергії-межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін та/ або «Загальна схема електропостачання», які є невід`ємними частинами даного договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування товару: електрична енергія (ДК021:2015:09310000-5-Електрична енергія).

Згідно із пунктом 4.2 Договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Додатку "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, оформлюються такі документи, зокрема, акт прийняття - передавання товарної продукції.

Споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші платежі згідно з умовами додатків Порядок розрахунків та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» ( пункт 6.1.1. Договору).

Пунктом 4.1. Договору визначено, що розрахунки за придбану електричну енергію проводяться споживачем на підставі рахунку на оплату спожитої у розрахунковому періоді електричної енергії. Порядок проведення розрахунків наведений у Додатку до договору Порядок розрахунків.

Пунктом 6.4.1. Договору встановлено, що постачальник має право своєчасно і у повному обсязі отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом.

Пунктом 4.3 додатку №3 визначено, що обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуваннями вимог пунктів 4.1.1 - 4.1.7. цього додатку та підтверджуються "Актом прийняття - передавання товарної продукції" за формою, що є додатком до договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

На виконання умов Договору позивач у період з січня по серпень 2018 поставив відповідачу електричну енергію у загальному обсязі 6 690 578 кВт*год. Наведене підтверджується актами про фіксацію показів приладів обліку електричної енергії у період з 31.01.2018 по 31.08.2018 (а.с.67-81) та актами прийняття - передавання товарної продукції за період з січня по серпень 2018.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату спожитої електричної енергії: за січень № 121/100233/1/1 від 31.01.2018; за лютий № 121/100233/2/1 від 28.02.2018; за березень № 121/100233/3/1 від 31.03.2018; за квітень № 121/100233/4/1 від 30.04.2018; за травень № 121/100233/5/1 від 31.05.2018; за червень № 121/100233/6/1 від 30.06.2018; за липень № 121/100233/7/1 від 31.07.2018; за серпень № 121/100233/8/1 від 31.08.2018.

18.09.2018 позивач здійснив перерахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії та виставив відповідачу рахунок №121/100233/9/1 від 18.09.2018, який направив на адресу відповідача із супровідним листом від 18.09.2018 №61850/1700 (а.с.82) в якому просить доплатити суму у розмірі 257 826 грн. 45 коп.

До вказаної суми увійшла різниця вартості спожитої відповідачем у січні 2018 електричної енергії у сумі 102 087 грн. 37 коп., яка виникла внаслідок неправильного використання у розрахунках між сторонами тарифу 1 класу замість тарифу 2 класу.

Відповідач заперечує проти додаткового нарахування, вказуючи, що він вже оплатив рахунки за цей період.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Договір про постачання електроенергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електроенергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України (підпункт 18 пункту 1.2. Правил користування електричною енергією).

Як вбачається, сума боргу у розмірі 102 087 грн. 37 коп. виникла внаслідок неправильного визначення класу споживача електричної енергії за об`єктом споживача, який знаходиться у м. Кривий Ріг, вул. Дубки, 96, та приєднаний до підстанції "Кірова Сєвєрная", комірка 31.

За вказаним об`єктом був визначений 1 клас споживача електричної енергії, проте правильний клас за вказаним об`єктом є 2 клас.

Зі змісту додатку №10 до договору "Загальна схема електропостачання" "Однолінійна схема електропостачання" вбачається, що струмоприймачі споживача приєднані до підстанції "Кірова Сєвєрна" 35/6кВ через ввід 1, комірка 31 від електромережі напругою 6кВ.

Відповідно до додатку № 2 до договору "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", балансова належність електромереж та установок електропередавальної організації ВАТ "Мітал - Стіл Кривий Ріг": на балансі підстанція "Кірова Сєвєрна" 35/6кВ.

Балансова належність електромереж та установок споживача: на балансі КЛ - 6кВ (кабельна лінія напругою 6кВ) від підстанції "Кірова Сєвєрна" 35/6 кВ, комірка 31 до тягової підстанції №5 (пункт 1 додатку №2).

Межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок установлюється на з`єднаннях кабельних наконечників з трансформаторами струму у комірці 31 на підстанції "Кірова Сєвєрна" 35/6кВ (пункт 2 додатку №2).

Енергопередавальна організація несе відповідальність за технічний стан та технічне обслуговування комірки 31 та підстанції "Кірова Сєвєрна" 35/6кВ (пункт 3 додатку).

Споживач несе відповідальність за технічний стан КЛ - 6кВ (кабельна лінія напругою 6кВ) від підстанції "Кірова Сєвєрна" 35/6 кВ, комірка 31 до тягової підстанції №5 (пункт 4 додатку).

Зі змісту вищевказаних додатків до договору про постачання електроенергії вбачається, що напруга у точці приєднання електроустановок споживача становить 6кВ.

З огляду на те, що вказані додатки підписані представниками відповідача без зауважень та заперечень до них, відповідач був обізнаний про напругу у точці приєднання електроустановок до підстанції "Кірова Сєвєрна" 35/6 кВ, комірка 31.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення класів споживачі електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затвердженого постановою НКРЕ від 13.08.1998 №1052, споживачі електричної енергії розподіляються на два класи.

3.1. До 1 класу відносяться споживачі, які:

1) отримують електричну енергію від мереж оператора системи розподілу на електроустановки споживача на межі балансової належності із ступенем напруги 27,5 кВ та вище;

2) приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями);

3) є промисловими підприємствами із середньомісячним обсягом споживання електричної енергії 150 млн. кВт.год. та більше на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги на межі балансової належності;

3.2. До 2 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію на межі балансової належності із ступенем напруги нижче 27,5 кВ, крім випадків, передбачених підпунктом 3.1 цього Порядку.

4. Якщо споживач отримує електричну енергію за різними класами відповідно до пункту 3 цього Порядку, йому встановлюються різні класи окремо за кожною межею балансової належності.

З огляду на пункт 3 Порядку визначення класів споживачі електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, у точці приєднання електроустановок до підстанції "Кірова Сєвєрна" 35/6 кВ, комірка 31 Комунальне підприємство "Міський тролейбус" є споживачем 2 класу.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний сплачувати електричну енергію отриману у точці приєднання електроустановок до підстанції "Кірова Сєвєрна" 35/6 кВ за тарифом для 2 класу споживачів електричної енергії.

Відповідно до пункту 3.1 додатку №3 "Порядок розрахунків до договору (далі додаток №3) вартість фактично використаної у розрахунковому періоді електроенергії розраховується в такому порядку:

- період між датами зняття показів засобів обліку на початок та кінець розрахункового періоду прирівнюється до періоду дії тарифу (календарного місяця), і величина коштів, які має сплатити споживач, визначається як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, та визначеного у відповідності з умовами. наведеними у пункті 4.3 цього додатку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, лист №61850/1700 від 18.09.2018 був отриманий відповідачем 19.09.2018 (а.с.82). Відповідач донарахування за період з січня по серпень 2018 у розмірі 102 087 грн. 37 коп. не сплатив.

Заперечення відповідача що дії позивача щодо зміни тарифу суперечать положенням частини 3 статті 632 Цивільного кодексу України та частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки: - ціна є істотною умовою договору, є безпідставними, оскільки тариф на електричну енергію визначається нормативними документами в сфері електроенергетики, відповідно до чинного законодавства ( абзац 3 пункту 3.1 Договору); - вартість фактично спожитої електроенергії визначається, як добуток обсягу спожитої електроенергії, визначеної за фактичними показами розрахункових засобів обліку у розрахунковому періоді, підтверджених Актом прийняття - передання товарної продукції, на тариф, що діяв протягом цього розрахункового періоду (пункт 3.2. Договору); - за умовами договору про постачання електроенергії та, відповідно до положень законодавства про електроенергетику, споживання електроенергії на вищевказаному об`єкті повинно було оплачуватися споживачем за тарифом для споживачів 2 класу, а не за тарифом для споживачів 1 класу, як оплачував споживач до вересня 2018, коли був виставлений рахунок, згідно з яким був здійснений перерахунок за тарифом для споживачів 2 класу .

Щодо зміні істотної умови договору ціни, суд зазначає наступне.

У договорі чітко не зафіксований тариф на електроенергію, за яким споживач повинен сплачувати за спожиту електричну енергію, оскільки, цей тариф постійно змінюється і його встановлює НКРЕКП своїми Постановами. Тариф, визначений Постановами НКРЕКП, застосовувався постачальниками електроенергії за регульованим тарифом, незалежно від згоди споживачів, за наявності відповідної Постанови НКРЕКП, якою затверджений цей тариф. Постачальник електроенергії (позивач) самостійно не визначає цей тариф. Тому, не йде мова про вільне волевиявлення сторін при укладенні договору про постачання електроенергії за державні кошти, оскільки, господарська діяльність з постачання електроенергії за регульованим тарифом не є вільною підприємницькою діяльністю, яка здійснюється виключно на розсуд суб`єкта підприємницької діяльності з електропостачання, а була врегульована нормативними актами у галузі електроенергетики, дотримання яких контролюється НКРЕКП та Антимонопольним комітетом.

Щодо стягнення 3% річних та втрат від інфляції

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційних збитків на суму 13 845 грн. 52 коп. за період з 01.10.2018 по 01.01.2021 та 3% річних у сумі 7 274 грн. 77 коп. за період з 27.09.2018 по 10.02.2021.

Перевіривши розрахунок інфляційних збитків судом встановлено, що він є обґрунтованим та вірним.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 270 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" (49107, м. Дніпро, Шосе Запорізьке, б.22; ідентифікаційний код 23359034) до Комунального підприємства "Міський тролейбус" (50086, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Дніпровське шосе, б.22; ідентифікаційний код 34811465) про стягнення 123 207 грн. 66 коп. - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Міський тролейбус" (50086, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Дніпровське шосе, б.22; ідентифікаційний код 34811465) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" (49107, м. Дніпро, Шосе Запорізьке, б.22; ідентифікаційний код 23359034) 102 087 (сто дві тисячі вісімдесят сім) грн. 37 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію, 13 845 (тринадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 52 коп.- інфляційних нарахувань, 7 274 (сім тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 77 коп. - річних та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору .

Видати наказ.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

"09" серпня 2021 року