ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.08.2021р. Справа №905/694/21 (905/1192/21)

за позовом Маріупольського міського центру зайнятості, м.Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь

про стягнення 4841,60 грн.

Суддя Левшина Г.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

1. Стислий зміст позовних вимог:

Маріупольський міський центр зайнятості, м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь, про стягнення 4841,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виплачена позивачем допомога по безробіттю в сумі 4841,60 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем (як роботодавцем) на підставі ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням Приморського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 31.07.2020р. у справі №266/3382/17.

2. Стислий зміст заперечень відповідача:

Згідно позовної заяви та даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 87510 м.Маріуполь, пр.Луніна, буд.2.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.06.2021р. отримана відповідачем 14.07.2021р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №668.

Однак, відповідач відзив на позов не надав, своїм правом не скористався.

3. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом першої інстанції:

Ухвалою суду від 28.04.2021р. відкрите провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь (); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь () строком на сто сімдесят календарних днів; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.06.2021р. встановлений єдиний унікальний номер судової справи №905/694/21 (905/1192/21), справу передано до провадження судді Левшиної Г.В. на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з перебуванням у провадженні судді Левшиної Г.В. справи №905/694/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь ().

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.06.2021р. відкрито провадження у справі №905/694/21 (905/1192/21); справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

4. Встановлені судом та неоспорені сторонами обставини справи:

Пунктом 1 наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» №152 «Про звільнення працівника ОСОБА_1 по п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України» від 14.08.2017р. ОСОБА_1 (таб. №5353) - начальника дільниці автомобільного транспорту (гараж) Служби транспорту Департаменту логістики та забезпечення звільнено 14.08.2017р., у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин зобов`язань, покладених на нього трудовим договором на підставі п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України.

19.09.2017р. ОСОБА_1 подав до Маріупольського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного та заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно до наказів Маріупольського міського центру зайнятості ОСОБА_1 надано статус безробітного (наказ від 20.09.2017р. №НТ170920); призначено допомогу по безробіттю (наказ від 26.09.2017р. №НТ170926); розпочато виплату допомоги по безробіттю з 26.09.2017р. (наказ від 26.09.2017р. №НТ170926); скорочено виплату допомоги по безробіттю з 23.06.2018р. по 20.09.2018р. (наказ від 25.06.2018р. №НТ180625); припинено виплату допомоги по безробіттю з 21.09.2018р. (наказ від 21.09.2018р. №НТ180921); припинено реєстрацію безробітного з 09.10.2018р. (від 09.10.2018р,. №НТ181009).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.07.2020р. у справі №266/3382/17, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 13.10.2020р. визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «СРЗ» Турського О.В. №152 від 14.08.2017р. «Про звільнення працівника ОСОБА_1 по п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України» та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці автомобільного транспорту (гараж) служби транспорту департаменту з логістики та забезпечення в ТОВ «СРЗ» з 15.08.2017 року.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» №181 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » від 10.08.2020р. визначено незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «СРЗ» №152 від 14.08.2017р. «Про звільнення працівника ОСОБА_1 по п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України» (п.1), поновлено з 15.08.2017р. ОСОБА_1 (таб №5354) на посаді начальника дільниці автомобільного транспорту (гараж) Служби транспорту департаменту з логістики та забезпечення.

Наказом Маріупольського центру зайнятості №148 від 31.03.2021р. «Про відшкодування коштів роботодавцем» на виконання ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 1203.2009р. №232/16248 наказано утримати з ТОВ «СРЗ» виплачену гр. ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 4841,60 грн. у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

31.03.2021р. позивачем було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «СРЗ» лист №07/123/06-16/21, в якому позивач направив до виконання витяг з наказу Маріупольського центру зайнятості від 31.03.2021р. №НТ21033 про повернення коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. У вказаному листі позивач також зазначив, що кошти, які підлягають поверненню, повинні бути перераховані відповідачем протягом 15 календарних днів з дня отримання цього листа за реквізитами зазначеними у листі.

Однак, відповідач грошові кошти не повернув.

Спір у даній справі виник внаслідок невідшкодування відповідачем (як роботодавцем), у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду, виплаченої позивачем допомоги по безробіттю за період з 19.09.2017р. по 08.10.2018р. у розмірі 4841,60 грн.

5. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття

Згідно п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що виплата допомоги по безробіттю також припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Судом встановлено, що наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» №152 «Про звільнення працівника ОСОБА_1 по п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України» від 14.08.2017р. ОСОБА_1 (таб. №5353) - начальника дільниці автомобільного транспорту (гараж) Служби транспорту Департаменту логістики та забезпечення звільнено 14.08.2017р., у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин зобов`язань, покладених на нього трудовим договором на підставі п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України.

В свою чергу, рішень Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31.07.2020р. у справі №266/3382/17, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 13.10.2020р. визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «СРЗ» Турського О.В. №152 від 14.08.2017р. «Про звільнення працівника ОСОБА_1 по п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України» та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці автомобільного транспорту (гараж) служби транспорту департаменту з логістики та забезпечення в ТОВ «СРЗ» з 15.08.2017 року.

Таким чином, незаконність звільнення з посади ОСОБА_1 відповідачем встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено останнього на посаді.

При цьому, ОСОБА_1 був зареєстрований відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» у Маріупольському центрі зайнятості в якості безробітного з призначенням йому виплати по безробіттю з 19.09.2017р.

Згідно довідки виданої Маріупольським центром зайнятості ОСОБА_1 зараховано допомогу по безробіттю з 19.09.2017р. по 08.10.2018р. у розмірі 4841,60 грн., яку він просить стягнути з відповідача (роботодавця).

Згідно із ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Приписами ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що з роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями ст.ст.34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Проте, відповідач не здійснив перерахування позивачу суми, виплаченої позивачем ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, а саме, у загальному розмірі 4841,60 грн.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Будь-яких доказів на підтвердження відшкодування відповідачем коштів позивачу в повному обсязі матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи загальний розмір допомоги по безробіттю, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем виплаченої суми у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у розмірі 4841,60 грн.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76-80, 120, 129, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Маріупольського міського центру зайнятості, м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь про стягнення 4841,60 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» (87510 м.Маріуполь, пр.Луніна, буд.2, ) на користь Маріупольського міського центру зайнятості (87539, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Металургів, 84-б, , р/р UA 1706176 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) кошти в сумі 4841,60 грн. та судовий збір 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 17.08.2021р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина