ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/730/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В., при секретарі судового засідання Левшиній І.М., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) від 14.07.2021р. про видачу дублікату наказу по справі №916/730/17

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до відповідача Приватного акціонерного товариства «ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС» (65032, м. Одеса, вул. Моторна, 6, );

про визнання недійсним рішення

за участю представників сторін:

від позивача (заявника, стягувача): Оніщук К.О. за довіреністю;

від відповідача (боржника): не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2017р. позов ОСОБА_1 до відповідача Приватного акціонерного товариства «ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС» про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС» оформленого протоколом №1 від 27.06.2015р. задоволено, визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС» на користь ОСОБА_1 1600,00грн. судового збору.

27.06.2017р. на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2017р. був виданий відповідний наказ.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2017р. рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2017р. залишено без змін.

14.07.2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу дублікату наказу по справі №916/730/17.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2021р. прийнято заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату наказу по справі №916/730/17 до розгляду, призначено судове засідання на 22.07.2021р. о 12:50 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 20.07.2021р., судове засідання 22.07.2021р. о 12:50 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 23.07.2021р. призначено судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату наказу по справі №916/730/17 на 12.08.2021р. о 12:30.

В судовому засіданні від 12.08.2021р. було оголошено перерву у розгляді заяви на 17.08.2021р. о 12:50 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

13.08.2021р. за вх.суду№21655/21 ОСОБА_1 надав до суду копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59016138 від 03.06.2019р. та копію постанови про повернення виконавчого документу від 27.12.2019р. по справі №916/730/17.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на втрату наказу Господарського суду Одеської області від 27.06.2017р.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Пунктом 19.4 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018р. у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019р. у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019р. по справі №5023/1702/12).

Як вбачається з матеріалів справи наказ Господарського суду Одеської області по справі №916/730/17 був виданий 27.06.2017р., постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2017р. рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2017р. залишено без змін тобто рішення набрало законної сили 30.10.2017р.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день видачі наказу суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відлік строку для пред`явлення наказу Господарського суду Одеської області від 27.06.2017р. починається з 31.10.2020р. з урахуванням постанови Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2017р.

Заявник надав до суду копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59016138 від 03.06.2019р. та копію постанови про повернення виконавчого документу від 27.12.2019р.

Згідно ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Враховуючи положення ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», а саме переривання строку для пред`явлення наказу Господарського суду Одеської області від 27.06.2017р. з 03.06.2019р. (постанова про відкриття виконавчого провадження) по 27.12.2019р. (постанова про повернення виконавчого документи), строк для пред`явлення наказу Господарського суду Одеської області від 27.06.2017р. до виконання закінчився 29.05.2021р. натомість заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікату наказу лише 14.07.2021р. вже після спливу строку для пред`явлення його до виконання з урахуванням переривання строку на період виконавчого провадження.

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день видачі наказу суду) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Однак ані матеріали справи ані заява про видачу дублікату наказу не містить клопотання заявника про поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) від 14.07.2021р. про видачу дублікату наказу по справі №916/730/17.

Керуючись ст. 234, п. 19.4 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) від 14.07.2021р. про видачу дублікату наказу по справі №916/730/17 - відмовити.

Повний текст ухвали підписаний 17 серпня 2021р.

Ухвала набирає чинності 17.08.2021р. та підлягає оскарженню в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Л.В. Степанова