Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

"10" серпня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/289/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-Агро-Зерно"

про стягнення заборгованості в сумі 432 614 грн. 49 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Гудов Р.Л. (дов. № 8 від 09.08.2021 р.);

Від відповідача: Лавренюк В.М. (паспорт НОМЕР_1 від 09.04.1997 р.).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-Агро-Зерно" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 432 614 грн. 49 коп. яка складається з 324 974 грн. 74 коп. пені, 80 097 грн. 23 коп. інфляційних втрат та 27 542 грн. 52 коп. 3% річних.

Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № КС 08/18 від 08 лютого 2028 року, що у свою чергу є наслідком нарахування вищевказаних штрафних санкцій.

Позивач зазначає, що в порушення виконання умов договору відповідач не у встановлений договором строк здійснював оплату за поставлений товар.

В судовому засіданні 10 серпня 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та письмових пояснення, просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Відповідач у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву, відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на наступні обставини.

Відповідач зазначає, що подаючи до суду розрахунки штрафних санкцій, в тому числі інфляційної складової, 3 % річних та пені, позивачем зазначаються періоди прострочення заборгованості, відносно яких останнім не надано ні в позові ні в самих розрахунках жодних пояснень та обґрунтувань, яким чином розраховувалися дані періоди та що бралося за основу при їх обрахуванні.

На думку відповідача, періоди за які розраховані пеня, інфляційна складова та 3 % річних є невірними, необґрунтованими, недоведеними та не підтверджені позивачем документально. Тому надані позивачем розрахунки штрафних санкцій є неналежним та недопустимим доказом та не можуть братися до уваги судом під час прийняття рішення поданій справі.

Окрім того, відповідач зазначає, що 22 грудня 2018 року останнім проведено повний розрахунок за поставлений товар згідно договору поставки № КС 08/18 від 28 лютого 2018 року, тобто, відповідно 21 грудня 2018 року є останнім днем, за який позивач міг нарахувати штрафну санкцію. Тому строк позовної давності, який надавав позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій, в даній справі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ закінчився, 21 грудня 2019 року.

Відповідачем зважаючи на вищевикладені обставини подано до суду заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахованої позивачем пені.

Отже, на думку відповідача, зважаючи на викладені обставини, суд повинен відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні 10 серпня 2021 року представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити.

Заяви та клопотання у справі.

05 травня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

27 травня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України, в якому останній позовні вимоги заперечує у повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову.

02 липня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшла заява, в якій останній просить суд застосувати строки позовної давності до нарахованої позивачем пені. Окрім того, 02 липня 2021 року представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

07 липня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

26 липня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

03 серпня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання яким останній долучає до матеріалів справи роздруківку з електронної адреси відповідача за 23 липня 2021 року, накладну, фіскальний чек та опис вкладення.

09 серпня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

10 серпня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/289/21, визначено здійснювати розгляд справи за загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05 травня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 травня 2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 01 червня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01 червня 2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 15 червня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 червня 2021 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/289/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-Агро-Зерно" про стягнення заборгованості в сумі 432 614 грн. 49 коп. та призначено розгляд справи № 918/289/21 до судового розгляду по суті на 29 червня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 червня 2021 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 13 липня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 липня 2021 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 26 липня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26 липня 2021 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 10 серпня 2021 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (далі-продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТ-Агро Зерно" (далі - покупець) укладено договір поставки № КС 08/18 від 08 лютого 2018 року, за яким продавець зобов`язувався відпустити товар згідно п. 1, а останній зобов`язувався прийняти товар та оплатити його.

За даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються додатками та/або накладними, що є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна продукції, що поставляється за цим договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду товару (засоби захисту рослин (ЗЗР), Насіння, Міидобрива та Мікродобрива). Для Товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрив) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро. Загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або накладних, що зазначені в п. 2.1., та які с невід`ємною частиною цього договору. У випадку розбіжностей даних у додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару). Вартість тари, упаковки в якій постачається товар, входить до ціни товару (п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного договору.

Згідно п. 3.3. договору всі платежі за цим договором здійснюються покупцем з врахуванням п. 3.2. договору. На підтвердження виконання покупцем зобов`язань з оплати товару з врахуванням п. 3.2. даного договору. Сторони, продовж трьох днів від дня остаточного розрахунку за відповідним додатком або договором в цілому, підписують "Акт звіряння взаємних розрахунків". Ініціатива підписання "Акту звіряння взаємних розрахунків" покладається на покупця.

При відсутності підписаного сторонами "Акту звіряння взаємних розрахунків", зобов`язання покупця щодо повної оплати вартості отриманого товару не вважається виконаним, що є підставою для застосування відповідних штрафних санкцій згідно з умовами договору (п. 3.4. договору).

Пунктом 3.4. договору визначено, що товар, що був переданий покупцю в межах цього договору тільки згідно накладних (без укладення інших письмових угод - додатків), має бути ним оплачений не пізніше 60 днів з моменту його отримання за відповідною накладною. Покупець при перерахуванні коштів за товар в платіжному дорученні (в графі "Призначення платежу") повинен зазначити згідно якого договору та якого додатку перераховано даний платіж. В разі не зазначення цих даних, постачальник має право на свій розсуд віднести отримані суми за продукцію, в тому числі, за ту, що поставлена в минулі періоди. Оплата товару вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 7.1.1. договору, крім відповідальності, встановленої п. 7.1. даного договору покупець: за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення; за відмову від отримання або в разі необґрунтованого повернення продукції, якою є ЗЗР або Мінеральні добрива, сплачує штраф в розмірі 10% процентів вартості не отриманої або повернутої продукції; за відмову від отримання продукції або в разі необґрунтованого повернення продукції, якою є Насіння, сплачує штраф у розмірі 100% процентів вартості не отриманої продукції або повернутої продукції.

Згідно до п. 7.7. договору в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього договору покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості три відсотки річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до договору. Річні нараховулоться на загальну суму простроченої оплати.

Вирішення спорів здійснюється господарським судом відповідно до чинного законодавства України (п. 8.1. договору).

Цей договір складено в двох примірниках - по одному для кожної із сторін, прочитаний повністю, відповідає їх волі і містить всі істотні умоли, відносно яких сторони бажали домовитися. Умови даного договору сторони визначають розумними і справедливими. У випадку, якщо будь-яке положення договору в силу будь-яких причин виявиться недійсним, то це не буде означати припинення дії договору в цілому (п. 11.1. договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків (п. 11.2. договору).

На виконання умов договору позивачем здійснено відповідачу поставку товару відповідно до додатків до договору.

Однак, відповідач у свою чергу прийнявши товар без зауважень по кількості та якості, в порушення умов договору та додатків до договору здійснював оплату за товар невчасно.

Остаточний розрахунок за отриманий товар покупець (відповідач) здійснив 22 грудня 2018 року.

Враховуючи викладені обставини та невиконання відповідачем умов договору, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості в сумі 432 614 грн. 49 коп. яка складається з 324 974 грн. 74 коп. пені, 80 097 грн. 23 коп. інфляційних втрат та 27 542 грн. 52 коп. 3% річних.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України)

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють порядок застосування забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, а також відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Згідно з положеннями пункту 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76-78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Аргументуючи позовні вимоги позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № КС 08/18 від 08 лютого 2018 року.

В якості доказів вказаних обставини суду надано наступні докази, а саме: копії додатків до договору № КС 08/18 від 08 лютого 2018 року; копії видаткових накладних до договору № КС 08/18 від 08 лютого 2018 року; копії довіреностей; розрахунок ціни позову та розрахунок штрафних санкцій до кожного додатку; виписки з особового рахунку за період з 10 квітня 2018 року по 22 грудня 2018 року; акт звірки взаєморозрахунків; копію виписки з коментарем по зарахуванню коштів по договору № КС 08/18 від 08 лютого 2018 року.

На підставі вказаних доказів судом встановлено, а саме: факт виникнення між сторонами договірних відносин по поставці товару; факт виникнення у відповідача зобов`язання щодо виконання умов договору поставки; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті за поставлений товар; факт виникнення та нарахування штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Судом встановлено та матеріалами справи стверджено, що позивачем на виконання умов договору передав відповідачу товар визначений у додатках до договору № КС 08/18 від 08 лютого 2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними.

Отже, відповідно до викладеного вище, вбачається, що позивач взяв на себе зобов`язання по виконанню умов договору.

Однак, в порушення умов договору відповідачем не здійснено вчасно оплату за поставлений товар. Вказана обставина не спростована відповідачем.

Судом встановлено, що на час розгляду справи № 918/289/21 відповідачем остаточний розрахунок за отриманий товар здійснено 22 грудня 2018 року.

Судом встановлено, що на час розгляду справи договір поставки від № КС 08/18 від 08 лютого 2018 року є чинним, оскільки останній дії до повних розрахунків по договору (включаю нараховані штрафні санкції), доказів протилежного відповідачем суду не надано.

У зв`язку із невиконанням умов договору позивачем відповідно до п. 7.1.1. договору нараховано відповідачу пеню та відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Щодо нарахованої позивачем на підставі п. 7.1.1. договору пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29 травня 2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (далі - Постанова № 10) 2.1. частиною третьою, статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень ч. 4, 6 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Окрім того, законодавством визначено строк (позовна давність), у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Положення глави 19 ЦК України про строки позовної давності підлягають застосуванню з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, а тому: 1) якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення, право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права; 2) з огляду на те, що нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію.

Положення ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою, до господарських санкцій не застосовується.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 08 лютого 2017 року у справі № 910/29752/15 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 січня 2017 року у справі № 910/17753/18.

Враховуючи, що 22 грудня 2018 року відповідачем проведено повний розрахунок за поставлений товар згідно договору поставки № КС 08/18 від 28 лютого 2018 року, то відповідно 21 грудня 2018 року є останнім днем, за який позивач міг нарахувати штрафну санкцію.

Тому строк позовної давності, який надавав позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій, в даній справі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ закінчився 21 грудня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, про що 02 липня 2021 року відповідачем подано до суду відповідне клопотання про застосування строку позовної давності до нарахованої позивачем пені.

Отже, зважаючи на вище викладені обставини, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 324 974 грн. 74 коп. пені до задоволення не підлягають.

Щодо 3% річних та інфляційних втрат, суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що позивачем вірно нараховано суму 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про правомірне нарахування позивачем відповідачу 3% річних та інфляційних втрат. До стягнення з відповідача підлягають наступні суми відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання, а саме 80 097 грн. 23 коп. інфляційних втрат та 27 542 грн. 52 коп. 3% річних.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконано своєчасно зобов`язання по оплаті за поставлений товар за договором, внаслідок чого у позивача виникло право стягнення нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, позовні вимоги позивача в частині нарахування та стягнення з відповідача 80 097 грн. 23 коп. інфляційних втрат та 27 542 грн. 52 коп. 3% річних підлягають до задоволення.

З правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Щодо тверджень відповідача, на які останній посилається як на підставу своїх заперечень, суд зазначає наступне.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що розрахунки штрафних санкцій, в тому числі інфляційної складової, 3 % річних та пені, здійснені із зазначенням періодів прострочення заборгованості, відносно яких позивачем не надано ні в позові ні в самих розрахунках жодних пояснень та обґрунтувань, яким чином розраховувалися дані періоди та що бралося за основу при їх обрахувані. На думку відповідача, періоди за які розраховані пеня, інфляційна складова та 3 % річних є невірними, необґрунтованими, недоведеними та не підтверджені позивачем документально.

З вказаними твердженнями відповідача, суд не погоджується зважаючи на наступні обставини.

Пунктом 3.4. договору визначено, що товар, що був переданий покупцю в межах цього договору тільки згідно накладних (без укладення інших письмових угод - додатків), має бути ним оплачений не пізніше 60 днів з моменту його отримання за відповідною накладною. Покупець при перерахуванні коштів за товар в платіжному дорученні (в графі "Призначення платежу") повинен зазначити згідно якого договору та якого додатку перераховано даний платіж. В разі не зазначення цих даних, постачальник має право на свій розсуд віднести отримані суми за продукцію, в тому числі, за ту, що поставлена в минулі періоди. Оплата товару вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Отже, відповідно до вище вказаного пункту договору встановлено право позивача на власний розсуд відносити отримані суми оплати за товар до поставок за минулі періоди.

Позивачем долучено до матеріалів справи виписку із якої вбачається методика зарахування та спрямування коштів отриманих від відповідача останнім на оплат додатків до договору КС 08/18 від 28 лютого 2018 року.

Суд зазначає, що позивач обґрунтував належними та допустимими доказами періоди за які розраховані інфляційні втрат та 3 % річних.

Доказів спростування вказаних обставин відповідач суду не надав.

Отже, зважаючи на викладені вище обставини з правовою позицією та аргументами відповідача суд не погоджується та не приймає останні.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому приходить до висновку про їх часткове задоволення.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у невчасному здійсненні оплати за поставлений товар та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми штрафних санкцій, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 6 489 грн. 21 коп.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 1 29 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 614 грн. 60 коп. покладається судом на відповідача. Решта судового збору покладається на позивача.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-Агро Зерно" (Рівненська обл., Здолбунівський р-н., с. Копиткове, вул. Шкільна, 10а, код. 38809507) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (08162, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4-в, код. 30048570) 80 097 (вісімдесят тисяч дев`яносто сім) грн. 23 коп. інфляційних втрат, 27 542 (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок два) грн. 52 коп. 3% річних та 1 614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) грн. 60 коп. судових витрат.

3. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 324 974 грн. 74 коп. пені - відмовити.

4. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 серпня 2021 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (08162, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4в);

3 - відповідачу рекомендованим (35720, с. Копиткове, вул. Шкільна, 10а).