СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2021 р. Справа № 922/1300/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

при секретарі Голозубовій О.І.,

за участю представників сторін:

від позивача Мартинова А.М. на підставі посвідчення №208;

від відповідача Головашич Ю.А. на підставі Ордеру Серії ДН №134325 від 23.06.2021р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать", м. Харків (вх. №1322 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20 (суддя Шарко Л.В., ухвалене в м.Харків о 14:25год., дата складення повного тексту 31.08.2020р.)

за позовом: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать", м. Харків,

про стягнення 129128,69грн. та виселення,

ВСТАНОВИЛА:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з ТОВ "Спецпромпечать" заборгованість за договором оренди №2908 від 29.01.2007р. в сумі 88862,08грн., пеню в сумі 40266,61грн.; виселити відповідача з займаних нежитлових приміщень першого поверху № 9-:-14 площею 107,3 кв.м та другого поверху № 21, 21а, 216, 23, 23а площею 120,9 кв.м. загальною площею 228,2 кв.м, розташованих за адресою: вул. Благовіщенська, 8, у м. Харкові (літ. 3-2), та передати орендоване приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з ТОВ "Спецпромпечать" на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради заборгованість за договором оренди №2908 від 29.01.2007р. в сумі 88862,08грн., пеню в сумі 40266,61грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 4204,00грн.; ухвалено виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" з займаних нежитлових приміщень першого поверху № 9-:-14 площею 107,3 кв.м та другого поверху № 21, 21а, 21б, 23, 23а площею 120,9 кв.м. загальною площею 228,2 кв.м, розташованих за адресою: вул. Благовіщенська, 8, у м. Харкові (літ. З-2) та передати орендоване приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відповідні висновки місцевого господарського в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди №2908 від 29.01.2007р. в сумі 88862,08грн. та пені в сумі 40266,61грн. з посиланням на положення статей 11, 525, 526, 530, 546, 548, 549, 599, 610, 611, 612, 629, Цивільного кодексу України, статей 174, 179, 193, 198, 232, 343 Господарського кодексу України мотивовані обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог позивача щодо неналежного виконанням відповідачем умов договору оренди №2908 від 29.01.2007р. в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" з займаних нежитлових приміщень першого поверху № 9-:-14 площею 107,3 кв.м та другого поверху № 21, 21а, 21б, 23, 23а площею 120,9 кв.м. загальною площею 228,2 кв.м, розташованих за адресою: вул. Благовіщенська, 8, у м. Харкові (літ. З-2) місцевий господарський суд керуючись приписами статей 651, 783, 785 Цивільного кодексу України, статей 188, 291 Господарського кодексу України, статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт систематичної несплати відповідачем орендних платежів, у зв`язку із чим, позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції посилаючись на невиконання умов договору між позивачем і відповідачем, стягнув заборгованість по орендній платі за період з жовтня 2011року по 29.10.2019р в загальному розмірі 88862,08грн., проте вказані обставини не відповідають дійсності, заборгованість перед позивачем відсутня, оскільки відповідач своєчасно щомісяця сплачує орендну плату згідно умов договору від 20.01.2007р. №2908.

Апелянт також стверджує, що позивач приховав від суду факт звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі за цим договором за період з січня 2012року по серпень 2013року в сумі 28696,66грн., за яким рішенням господарського суду Харківської області від 15.11.2013р. у справі №922/3716/13 залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2014р. відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За період з серпня 2013року по листопад 2019року відповідачем було сплачено на користь позивача орендну плату в загальному розмірі 192315,00грн.

Крім того, за період з листопада 2019року по кінець 2019року сплатив 6195,00грн., за 2020рік 37669,00грн., з січня 2021року по квітень 2021року 9953,00грн., та продовжує сплачувати, виконуючи належним чином умови спірного договору.

Факт сплати зазначеної орендної плати щомісяця апелянт підтверджує доданими до апеляційної скарги платіжними дорученнями, квитанціями та меморіальними ордерами.

Оскільки як стверджує апелянт, заборгованість по орендній платі перед позивачем відсутня, орендна плата сплачувалась своєчасно кожного місяця, вимога про стягнення пені також є необґрунтованою.

Окрім викладеного, апелянт також не погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" з займаних нежитлових приміщень та їх повернення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Апелянт наголошує, що позивач не попереджав відповідача про намір використовувати орендоване нерухоме майно для власних потреб, а тому у випадку закінчення терміну договору оренди ТОВ "Спецпромпечать" мало переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін.

Більш того, на думку апелянта, направлення позивачем листа № 11442 від 14.11.2019р., в якому останній повідомляє відповідача про те, що він не надає свою згоду на пролонгацію договору оренди і просить вважати його розірваним у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, є суттєвим порушенням умов договору. Крім того, вказаний лист відповідач не отримував.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2020р. залишено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом не обґрунтовано та не надано доказів в підтвердження того, що він був позбавлений можливості оскаржити рішення суду від 20.08.2020р. у встановлені законодавством строки, а наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними.

17.05.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (вх.№5592).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2021р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" на рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20; встановлено позивачу у справі строк до 14.06.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 23.06.2021р.

11.06.2021р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№6794), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать", рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20 залишити без змін.

18.06.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду заяву про долучення до матеріалів справи письмових документів (вх.№7071), а саме: копію квитанції 14.05.2021р; копію квитанції 14.05.2021р.; копію квитанції від 15.06.2021р.; копію квитанції від 15.06.2021р.; копію договору про постачання електричної енергії № 050234 від 19.05.2004р.; копію договору на надання послуг по вивозу твердих побутових відходів від 01.01.2004р.; копію договору на надання послуг по вивозу твердих побутових відходів від 02.07.2012р.; копію супровідного листа від 18.07.2012р.; копію договору про організацію взаємовідносин від 21.08.2009р.; копію договору про надання послуг від 29.12.2006р.; копію додаткової угоди від 17.12.2007р.; копію договору майнового страхування від вогню та ризиків стихійних явищ (оренда) від 16.10.2008р.; копію договору добровільного страхування майна від 03.11.2009р.; копію договору добровільного страхування майна від 04.11.2011р.

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаюся судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Колегія суддів зазначає, що апеляційним господарським судом в силу приписів Господарського процесуального кодексу України переглядаються виключно ті обставини, які були предметом розгляду місцевого господарського суду, у зв`язку із чим, надані апелянтом документи не розглядаються та не приймаються судом в якості додаткових доказів.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2021р., у зв`язку із відпусткою судді Крестьянінова О.О., для розгляду справи №922/1300/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2021р. оголошено в судовому засіданні перерву до 02.08.2021р.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2021р., у зв`язку із відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду справи №922/1300/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.08.2021р. відкладено розгляд справи на 16.08.2021р.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 16.08.2021р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а також, що сторони з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 29.01.2007р. між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (надалі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" (надалі - орендар) було укладено договір оренди № 2908 (надалі договір т.1 а.с.13-16), предметом якого є нежитлове приміщення (будівля), що належить до комунальної власності територіальної громади м.Харкова, яке орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування; право на оренду якого отримано орендарем на підставі розпорядження Управління комунального майна та приватизації №6 від 10.01.2007р. "Про переукладання договору оренди №2535 від 10.01.2001р. на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м.Харків, вул. Карла Маркса, 8" (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору визначено, що майно нежитлова двоповерхова відокремлена будівля, загальною площею 228,2м2 (технічний паспорт КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", інвентарний №31791 від 19.08.2005р.), розташоване за адресою вул. Карла Маркса, 8, літ. "З-2", відображається на балансі КВЖРЕП Ленінського району м. Харкова.

Пунктом 10.2. договору встановлено, що зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом 20 днів і оформлюються додатковими угодами, які є невід`ємними частинами цього договору.

В подальшому, на умовах визначених договором в період з 2007 року по 2011 рік між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" було укладено 8 додаткових угод до договору (т.1 а.с.18-24).

Останню чинну та узгоджену сторонами редакцію договору від 29.01.2007р. № 2908 містила додаткова угода № 8 (надалі додаткова угода №8 т.1 а.с.25-28).

Пунктом 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 8) визначено, що орендодавець передає в оренду, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху № 9-:-14 площею 107,3 кв.м. та другого поверху № 21, 21а, 21б, 23, 23а площею 120,9 кв.м загальною площею 228,2 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 8, (змінена назва - вул. Благовіщенська) літ. 3-2.

Пунктом 1.2 договору (в редакції додаткової угоди № 8) визначено, що майно передається в оренду з метою використання: для здійснення виробничої діяльності суб`єкта малого підприємництва.

Згідно з пунктом 3.2 договору (в редакції додаткової угоди № 8) орендна плата визначається на підставі методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, затвердженої рішенням 15 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 03.10.2007р. № 208/07.

Базова орендна плата становить за листопад 2011 - 2287,50 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят сім гривень п`ятдесят копійок).

Ставка орендної плати становить 5% (п`ять відсотків) за рік.

Пунктом 3.3. договору (в редакції додаткової угоди № 8) передбачено, що нарахування орендної плати починається з дати підписання акту приймання-передачі.

Пунктом 3.5. договору (в редакції додаткової угоди № 8) передбачено, що орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця.

Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно (п. 3.6 договору в редакції додаткової угоди № 8).

Відповідно до пункту 3.7. договору (в редакції додаткової угоди № 8) орендна плата, перераховується на бюджетний рахунок відділення державного казначейства.

Згідно з пунктом 4.1. договору (в редакції додаткової угоди № 8) орендар зобов`язаний протягом 20 робочих днів підписати цей договір, укласти договір страхування орендованого майна на весь термін дії цього договору та прийняти майно за актом приймання-передачі. При визначенні страхової суми за основу приймається незалежна оцінка вартості майна.

Пунктом 4.4. договору (в редакції додаткової угоди № 8) передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі).

Відповідно до пункту 4.10. договору (в редакції додаткової угоди № 8) орендар зобов`язаний здійснити укладання договорів на отримання комунальних послуг (газо, водо-, теплопостачання, послуги водовідведення та електрифікації), договорів на оплату експлуатаційних витрат та договору на пропорційну частину відшкодувань на утримання прилеглої до будівлі території у термін, визначений відповідними розпорядчими документами обслуговуючих підприємств з дати підписання акту приймання-передачі.

Пунктом 4.12. договору (в редакції додаткової угоди № 8) передбачена також за необхідністю узгодити призначення приміщення з органами пожежної безпеки та санітарно-епідеміологічною службою за місцем знаходження об`єкта оренди та надати копії вищезазначених дозволів орендодавцю в трьохмісячний термін з дати підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до пункту 4.14. договору (в редакції додаткової угоди № 8), в разі припинення або розірвання договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

Пунктом 7.1. договору (в редакції додаткової угоди № 8) оренди передбачено, що орендар має право відмовитись від цього договору і вимагати повернення майна, що передане в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом двох місяців підряд.

Крім того, підпунктом 6 пункту 7.2. договору (в редакції додаткової угоди № 8) визначено, що орендодавець має право вимагати розірвання цього договору та відшкодування збитків, якщо орендар не виконує, зокрема, п. 3.5, 3.6, 3.7., 4.1., 4.2, 4.4, 4.10, 4.12, 4.13, 4.16, 4.17, 4.18, 4.20, 4.23, 4.24.

Пунктом 10.1. договору (в редакції додаткової угоди № 8) встановлено, що цей договір діє з 29.10.2011року до 29.10.2012 року.

Пунктом 10.5. договору (в редакції додаткової угоди № 8) передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом 30 днів після закінчення його строку, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Пунктом 10.6 договору (в редакції додаткової угоди № 8) передбачено, що однією з підстав припинення дії договору є закінчення строку, на який його було укладено.

Як зазначав в позовній заяві позивач, відповідачем (орендарем) всупереч умов укладеного між сторонами договору, несвоєчасно та не в повному обсязі вносилась оренда плата, внаслідок чого станом на 12.12.2019р. утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 88862,08грн. та пені в сумі 40266,61грн.

У зв`язку із вказаними обставинами, 14.11.2019р. позивачем було направлено на адресу відповідача лист №11442 в порядку ст. 188 ГК України та ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, з повідомленням про не надання згоди на пролонгацію договору оренди від 29.01.2007р. № 2908 та проханням вважати його розірваним у зв`язку із закінченням терміну дії.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що протягом дії договору орендарем порушено його суттєві умови, а саме: несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувалась оренда плата, не надано договір страхування на строк дії договору оренди, декламацію відповідності матеріально технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, копію договору на вивезення побутових відходів.

У зв`язку із вказаними обставинами, позивач просив протягом 10 днів (з дати отримання вказаного листа) сплатити заборгованість з орендної плати, звільнити приміщення і здати їх представнику позивача по акту приймання - передачі (т.1 а.с.32).

Факт направлення вказаного листа підтверджується доданими до позовної заяви копіями опису вкладення в цінний лист від 14.11.2019р., фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" та накладної (т.1 а.с.30-31).

Проте, відповіді на вказаний лист відповідачем надано не було, заборгованість з орендної плати не сплачено та не повернуто орендовані приміщення позивачу за відповідним актом приймання-передачі, що і стало підставою для звернення 27.04.2020р. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з ТОВ "Спецпромпечать" заборгованість за договором оренди №2908 від 29.01.2007р. в сумі 88862,08грн., пеню в сумі 40266,61грн.; виселити відповідача з займаних нежитлових приміщень першого поверху № 9-:-14 площею 107,3 кв.м та другого поверху № 21, 21а, 216, 23, 23а площею 120,9 кв.м. загальною площею 228,2 кв.м, розташованих за адресою: вул. Благовіщенська, 8, у м. Харкові (літ. 3-2), та передати орендоване приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (т.1 а.с.1-65).

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у даній справі позовні вимоги задоволено повністю, з підстав викладених вище (т.1 а.с.145-152).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно з частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною першою статті 760 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до статей 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов`язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, укладений між сторонами договір оренди № 2908 від 29.01.2007р., припинив свою дію, оскільки листом від 14.11.2019р. позивачем було направлено на адресу відповідача лист №11442 в порядку ст. 188 ГК України та ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, з повідомленням про не надання згоди на пролонгацію договору оренди від 29.01.2007 № 2908 та проханням вважати його розірваним у зв`язку з закінченням терміну дії (т.1 а.с.32).

Факт направлення вказаного листа підтверджується доданими до позовної заяви копіями опису вкладення в цінний лист від 14.11.2019р., фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" та накладної (т.1 а.с.30-31).

Разом з тим, факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості з орендної плати за користування орендованим майно в сумі 88862,08грн. підтверджується матеріалами справи, строк виконання відповідачам зобов`язань з оплати є таким, що настав.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність заборгованості з орендної плати, оскільки орендні платежі сплачувались орендарем своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується доданими до апеляційної скарги платіжними дорученнями, квитанціями та меморіальними ордерами.

Обґрунтовуючи причини неможливості подання зазначених доказів до місцевого господарського суду апелянт посилається на те, що про наявність справи №922/1300/20 та оскаржуваного рішення дізнався лише 17.04.2021р., коли на його адресу прибули співробітники виконавчої служби для виконання наказу господарського суду Харківської області про примусове виконання рішення від 20.08.2020р.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази вручення або отримання відповідачем повного тексту оскаржуваного рішення місцевого господарського суду або інших документів у справі, оскільки з не зрозумілих причин поштова кореспонденція відповідачу не вручалася та відповідач не отримував повідомлень про розгляд справи.

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 164 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасника справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем - Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, при звернені до суду з позовною заявою, такий обов`язок було виконано, що підтверджується оригіналом опису вкладення до цінного листа та фіскальним чеком (т.1 а.с.8-10).

Копію позовної заяви з додатками було направлено на адресу відповідача, а саме: 61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 8, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КОД .

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Судова колегія зазначає, що відповідно до підпункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, як місцезнаходження юридичної особи.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які у відповідності до частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань", є достовірними, в державному реєстрі було внесено данні про місцезнаходження юридичної особи - ТОВ "Спецпромпечать" - 61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 8.

Згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України, перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Відмітки на наявних в матеріалах справи процесуальних документах, зокрема, на ухвалі господарського суду Харківської області від 04.05.2020р. про відкриття провадження у справі, оформлені відповідно до наведених вимог названої Інструкції, а тому зазначеним підтверджується належне надіслання копій процесуальних документів відповідачу (т.1 а.с.67-69).

Зазначена ухвала направлялась відповідачу за адресою: 61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 8. Проте, поштова кореспонденція була повернута до господарського суду першої інстанції з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (т.1 а.с.73-74).

Місцевий господарський суд ухвалами від 04.06.2020р. та від 01.07.2020р. повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань (т.1 а.с.84,118-119), що підтверджується наявними на них відмітками у відповідності до Інструкції з діловодства в господарських судах України, проте, вказані ухвали також були повернуті до господарського суду першої інстанції з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (т.1 а.с.88-89, 122-123).

Зазначені ухвали суду також направлялись на адресу Кузнецової Кармен Вікторівни (КІНЦЕВИЙ БЕНЕФІЦІАРНИЙ ВЛАСНИК ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПЕЦПРОМПЕЧАТЬ" відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) (т.1 а.с.86,105-111).

Проте, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, відповідач у судове засідання призначене на 20.08.2020р., за результатами якого було прийнято оскаржуване рішення не з`явився.

Оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 20.08.2020р. було направлено відповідачу, однак також повернулося до господарського суду першої інстанції з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (т.1 а.с.157-158)

Судова колегія зазначає, що з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду та рішення суду направлялись рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частин 3 та 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною або яка міститься у відповідному реєстрі і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що неотримання процесуальних документів відповідачем та повернення їх до суду з поміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача, а господарським судом першої інстанції було вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

З огляду на встановлені вище обставини, вирішуючи питання щодо прийняття додаткових доказів наданих апелянтом на підтвердження відсутності заборгованості за договором оренди колегія суддів зазначає, що згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження винятковості випадків, які б перешкоджали у дотриманні відповідачем встановлених як законом так і судом строків для вчинення відповідних процесуальних дій, а саме - неможливості своєчасного подання ним письмових доказів, що додані до апеляційної скарги, як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому підстави для їх дослідження та врахування при розгляді справи відсутні.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Поряд з цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, додаткові докази, додані апелянтом до апеляційної скарги є одними з доказів, який оцінює суд, однак в силу приписів 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, відповідних об`єктивних обставин відповідач не навів.

Враховуючи вищевикладене, що в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, судова колегія, перевіривши розрахунки позивача щодо нарахованої заборгованості, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимога позивача в частині стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 88862,08грн. є правомірною та обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта відносно того, що позивач при зверненні до суду з відповідним позовом приховав факт звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі за цим договором за період з січня 2012 року по серпень 2013 року в сумі 28696,66грн., за яким рішенням господарського суду Харківської області від 15.11.2013р. у справі №922/3716/13 залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2014р. відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки розрахунок заборгованості в межах даної справи здійснено з серпня 2013року.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 40266,61грн., нарахованої на підставі пункту 3.10. договору, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 2 та 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі; сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом; розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено що, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як було зазначено вище, пунктом 3.10 договору (в редакції додаткової угоди №8) сторонами було погоджено, шо орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця та на користь міського бюджету відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення (включаючи день оплати).

Факт прострочення відповідачем своїх зобов`язань зі сплати орендних платежів в передбачений договором строк підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується.

Враховуючий вищевикладене, колегія суддів, перевіривши наданий розрахунок позивача щодо нарахування ним пені у розмірі 40266,61грн., вважає, що він є арифметично вірним та відповідає чинному законодавству, та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені в заявленому розмірі.

Щодо позовних вимог в частині виселення відповідача з займаних нежитлових приміщень першого поверху № 9-:-14 площею 107,3 кв.м та другого поверху № 21, 21а, 216, 23, 23а площею 120,9 кв.м. загальною площею 228,2 кв.м, розташованих за адресою: вул. Благовіщенська, 8, у м. Харкові (літ. 3-2), судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 2, частиною 1 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності; одним з основних обов`язків орендаря є використання об`єкту оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що об`єктами оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Відповідно до частини 2 статі 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено, які кореспондуються з частиною 2 статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, якою передбачено, що закінчення строку договору оренди, на який його було укладено, є підставою для припинення договору.

За приписами частини 1 статті 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Як було зазначено вище, пунктом 10.1. договору (в редакції додаткової угоди № 8) сторони погодили, що цей договір діє з 29.10.2011 до 29.10.2012 року.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом 30 днів після закінчення його строку, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах (пункт 10.5. договору (в редакції додаткової угоди № 8).

Пунктом 10.6 договору (в редакції додаткової угоди № 8) передбачено, що однією з підстав припинення дії договору є закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 7.1. договору (в редакції додаткової угоди № 8) визначено, що орендар має право відмовитись від цього договору і вимагати повернення майна, що передано в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом двох місяців підряд.

Згідно з пунктом 2.3. договору (в редакції додаткової угоди № 8), в разі припинення цього договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержано, згідно з актом приймання - передачі, в термін, що вказаний в листі про не пролонгацію, рішення суду чи визначений за згодою сторін.

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання- передачі.

З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2019р. позивачем було направлено на адресу відповідача лист №11442 в порядку ст. 188 ГК України та ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, з повідомленням про не надання згоди на пролонгацію договору оренди від 29.01.2007 № 2908 та проханням вважати його розірваним у зв`язку із закінченням терміну дії.

Зі змісту вказаного листав вбачається, що протягом дії договору орендарем порушено його суттєві умови, а саме: несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувалась оренда плата, не надано договір страхування на строк дії договору оренди, декламацію відповідності матеріально технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, копію договору на вивезення побутових відходів.

У зв`язку із вказаними обставинами, позивач просив протягом 10 днів (з дати отримання вказаного листа) сплатити заборгованість з орендної плати, звільнити приміщення і здати їх представнику позивача по акту приймання - передачі (т.1 а.с.32).

Факт направлення вказаного листа відповідачеві підтверджується доданими до позовної заяви копіями опису вкладення в цінний лист від 14.11.2019р., фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" та накладної (т.1 а.с.30-31).

Таким чином, орендодавцем у відповідності до умов договору було повідомлено орендаря про не пролонгацію договору оренди.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту договір найму припиняється.

Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на вищевикладене, на підставі пункту 2.3. договору (в редакції додаткової угоди № 8), статті 785 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 27 України "Про оренду державного та комунального майна" орендар був зобов`язаний у встановлений договором строк звільнити орендоване приміщення та передати його орендодавцю за відповідним актом приймання- передачі.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем після закінчення терміну дії договору у встановленому порядку (за актом приймання - передачі) орендованих приміщень, у зв`язку із чим, позовні вимоги про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" з займаних нежитлових приміщень першого поверху № 9-:-14 площею 107,3 кв.м та другого поверху № 21, 21а, 216, 23, 23а площею 120,9 кв.м. загальною площею 228,2 кв.м, розташованих за адресою: вул. Благовіщенська, 8, у м. Харкові (літ. 3-2), та передання орендованих приміщень Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Судова колегія також звертає увагу на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом в мотивувальній частині було розглянуто та зазначено про задоволення позовної вимоги щодо розірвання договору оренди від 29.01.2007р. № 2908, яка Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради при зверненні до суду з відповідним позовом заявлена не була.

Вказаний договір, як було зазначено вище, припинив свою дію на підставі листа від 14.11.2019р. направленого позивачем на адресу відповідача в порядку статті 188 Господарського кодексу України та статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, з повідомленням про не надання згоди на пролонгацію договору оренди від 29.01.2007р. № 2908 та проханням вважати його розірваним у зв`язку з закінченням терміну дії.

Вказані обставини не є підставою для скасування судового рішення, оскільки колегією суддів з`ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча відповідні висновки місцевого господарського суду помилково здійснені та викладені в мотивувальній частині рішення.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів також враховує, що в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини Справа "Проніна проти України" (Заява №63566/00) Суд нагадує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 255, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромпечать" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.08.2020р. у справі №922/1300/20 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна