ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2537/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 14577,56 грн.
за участю представників:

позивача - Дмитрієва І.В., за самопредставництвом;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Завод "Електроважмаш", м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС", м. Харків, про стягнення 13511,51 грн. часткового відшкодування витрат з перевищенням обсягів ДВП (з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру заявлених позовних вимог). Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 30.06.20211 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2537/21. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.07.2021 об 11:15 год.

09.07.2021 відповідачем надано до суду відзив на позов (вх. № 16057), в якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що позовна заява подана позивачем до суду 25 червня 2021 року. З врахуванням загального строку позовної давності, позовні вимоги про стягнення відшкодування можуть розглядатись в межах трирічного строку з моменту звернення до суду, а саме з 25 червня 2018 року. А, отже, за період з 25 червня 2018 року по 25 червня 2021 року, згідно наданого позивачем розрахунку, розмір відшкодування становить 9125,97 грн., а тому в задоволені позову про стягнення відшкодування в сумі 5451,59 грн. за період з 01 січня 2017 року по 25 червня 2021 року має бути відмовлено.

19.07.2021 позивачем, через канцелярію суду, надано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 16777), відповідно до якої, враховуючи подання відповідачем заяви про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення 5451,59 грн., просить суд зменшити позовні вимоги на 1066,05 грн. та стягнути на свою користь 13511,51 грн. часткового відшкодування витрат з перевищенням обсягів ДВП.

19.07.2021 позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх. № 16776), в якій позивач зауважує, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) від 30.03.2020 №540-ІХ внесено зміни до деяких законодавчих актів. Отже, як загальний так і скорочений строк позовної давності, який мав минути в період дії карантину, продовжується на час дії такого карантину, оскільки період карантину до строку позовної давності не зараховується. Також, просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, у зв`язку з тим, що, починаючи з лютого 2021 року та по сьогоднішній день працівники відповідача знаходяться в простої (окрім деяких працівників, специфіка роботи яких не передбачає зупинки), в т.ч. працівники юридичного управління, посадовими обов`язками яких передбачено проведення претензійно-позовної роботи на підприємстві.

Протокольною ухвалою від 21.07.2021, у судовому засіданні оголошувалась перерва, в порядку ст. 216 ГПК України, до 04.08.2021 о 10:30 год.

У судовому засіданні 04.08.2021 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання 04.08.2021 не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на відповідь на відзив, в порядку ст. 167 ГПК України, суду не надав.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутній в судовому засіданні представник позивача погодився з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 04.08.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

01.01.2014 року між Державним підприємством "Завод "Електроважмаш" (власник, позивач) та Приватним акціонерним товариством ХЕМЗ-ІРЕС (користувач, відповідач) було укладено договір No 236/2К-ТР від 01.01.2014 про часткове відшкодування витрат на утримання каналізаційних мереж.

П. 1.1. даного договору сторони передбачили обов`язок користувача частково відшкодовувати витрати на утримання каналізаційних мереж власника, якими здійснюється передавання каналізаційних стоків користувача до місця їх передачі в каналізаційну мережу Комунального підприємства Харківводоканал (надалі КП ХВК) в обсягах встановлених користувачу договором між Користувачем та КП ХВК № ІІ-2270/07 АК-2 від 08.10.2003.

П. 2.2 даного договору встановлено, що фактична кількість переданих власником стоків у відповідному місяці затверджується двостороннім актом виконаних робіт.

Акти, визначені в п.2.2. цього договору за відповідний місяць, уповноважені представники сторін складають до 5-го (п`ятого) числа наступного місяця. Ці акти є підставою для проведення розрахунків між сторонами договору (пункт 2.3. договору).

Також в розділі 3 договору закріплено взаємні права та обов`язки сторін при користуванні каналізаційними мережами, а саме: передбачено обов`язок користувача у разі виявлення перевищень ДВП при контрольних відборах ХВК на КК1 та КК2 та виставлення КП ХВК претензії власнику за перевищення обсягів ДВП сплатити частку вартості ДВП, яку було розраховано власником виходячи з частки обсягу стічних вод користувача у суміші стічних вод власника та всіх користувачів, приєднаних до мережі власника, згідно актів, зазначених в п.2.2 даного договору, без урахування зливових вод на підставі розрахункових документів КП ХВК (п. 3.2.4 договору).

Протягом терміну діі договору у період з 01.01.2017 по 30.09.2020 Комунальним підприємством "Харківводоканал" було виявлено перевищення ДВП позивачем та пред`явлено останньому наступні претензії на загальну суму 3782609,28 грн.

До користувачів каналізаційної системи ДП "Завод "Електроважмаш" належать ПАТ "ХЕМЗ-ІРЕС" (відповідач по справі), ТОВ "Екоті", ТОВ НВП "Технологія".

О`бєм стічних вод всіх користувачів каналізаційної системи ДП "Завод "Електроважмаш" (Уп) прораховується на підставі актів виконаних робіт всіх користувачів.

Відповідно до актів виконаних робіт за період з 31.01.2017 по 30.09.2020, підписаних сторонами даного спору, сума часткового відшкодування витрат на утримання каналізаційних мереж ПАТ "ХЕМЗ-ІРЕС" становить 14577,56 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області.

На підставі поданої позивачем заяви, розмір позовних вимог зменшено до 13511,51 грн. часткового відшкодування витрат з перевищенням обсягів ДВП.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до актів виконаних робіт за період з 31.01.2017 по 30.09.2020, підписаних сторонами даного спору, сума часткового відшкодування витрат на утримання каналізаційних мереж ПАТ "ХЕМЗ-ІРЕС" становить 13511,51 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області.

У наданому до господарського суду відзиві на позов, відповідачем було частково визнані позовні вимоги та заявлено про сплив строку позовної давності до вимог позивача, заявлених за період з 01.01.2017 по 25.06.2021.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач частково визнав заявлені позовні вимоги позивача, суд визнає позовні вимоги ДП "Завод "Електроважмаш" щодо часткового відшкодування витрат на утримання каналізаційних мереж належно обґрунтованими, та доведеними матеріалами справи.

Розглянувши заяву відповідача про застосування спливу строку позовної давності до вимог позивача в сумі 5451,59 грн., заявлених за період з 01.01.2017 по 25.06.2021, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються ст. 267 ЦК України.

Згідно з ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Відповідно до частини 4 цієї статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Так, суд зазначає, що під час розгляду даного спору, враховуючи подання до суду відповідачем заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача в сумі 5451,59 грн., позивачем було подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 16777). Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає, що він частково погоджується з позицією відповідача щодо застосування строку позовної давності до вимог позивача, у зв`язку з чим, зменшує позовні вимоги та просить стягнути на свою користь 13511,51 грн. часткового відшкодування витрат з перевищенням обсягів ДВП.

Натомість, суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані розрахунки позивача, зроблені з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності до частини заявлених позовних вимог, вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19, з урахуванням наступних змін і доповнень прийнятих Кабінетом Міністрів України, на території України встановлено карантин з 12.03.2020, який діє безперервно станом на день подання цієї позовної заяви та його дію продовжено до 31 серпня 2021 року.

Звертаючись до господарського суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, позивач зазначає про застосування спливу строку позовної давності до вимог про стягнення з відповідача часткового відшкодування витрат за перевищення обсягів ДПВ у розмірі 1066,05 грн., нарахованих позивачем у зв`язку з виставленням претензій КП Харківводоканал за вих. № 363/08037 від 28.02.2017 та за вих. № 468/08037 від 24.03.2017.

17.07.2020 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX (надалі - Закон № 731-IX).

Цим законом було внесено зміни до прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України щодо поновлення/продовження процесуальних строків у зв`язку з карантином.

Фактично Законом № 731-IX було скасовано дію положень щодо автоматичного продовження/поновлення процесуальних строків, пов`язаного з дією карантину, а питання продовження/поновлення процесуальних строків знову регулюються у такий самий спосіб, як і до внесення змін пов`язаних з карантином.

Судом зроблено власний розрахунок сум, які підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням вищезазначених правових норм.

Враховуючи, що період з дати початку карантину (12.03.2020) по день, який передує дню вступу в силу Закону № 731-IX (16.07.2020) налічує 127 днів (4 міс. і 5 днів), то строки позовної давності мають рахуватися наступним чином:

- за претензією № 363/08037 від 28.02.2017 на суму 279 686,96 грн. загальний 3-х річних строк позовної давності + 127 днів (період карантину) сплив - 04.07.2020;

- за претензією № 468/08037 від 24.03.2017 на суму 223827,58 грн. загальний 3-х річних строк позовної давності + 127 днів (період карантину) сплив - 29.07.2020;

- за претензією № 987/08037 від 16.06.2017 на суму 258584,32 грн. загальний 3-х річних строк позовної давності + 127 днів (період карантину) сплив - 21.10.2020;

- за претензією № 1497/08037 від 08.09.2017 на суму 59718,36 грн. загальний 3-х річних строк позовної давності + 127 днів (період карантину) сплив - 13.01.2021;

- за претензією № 78/08037 від 18.01.2018 на суму 10751,68 грн. загальний 3-х річних строк позовної давності + 127 днів (період карантину) спливав - 25.05.2021;

- за претензією № 378/08037 від 22.02.2018 на суму 398535,17 грн. загальний 3-х річних строк позовної давності + 127 днів (період карантину) спливав - 29.06.2021.

Враховуючи, що з позовною заявою позивач звернувся до суду - 23.06.2021, то строк позовної давності за цією претензією не сплив.

Таким чином, сплив строку позовної давності має бути застосований до вимог про стягнення з відповідача часткового відшкодування витрат за перевищення обсягів ДВП у розмірі 3471,53 грн.

Суд зазначає, що заява позивача щодо визнання поважності причини пропуску строку позовної давності, в якій позивач просить суд визнати поважним причини пропуску строку позовної давності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі в сумі 14577,56 грн. (вх. № 16776), є необгрунтованою, оскільки позивачем в процесі розгляду даного спору, було подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач частково погоджується з позицією відповідача щодо застосування строку позовної давності до вимог позивача, у зв`язку з чим, зменшує позовні вимоги та просить стягнути на свою користь 13511,51 грн. часткового відшкодування витрат з перевищенням обсягів ДВП. Таким чином, позивач визнав, що частина позовних вимог, заявлена з пропуском строку позовної давності. А, отже, є безпідставним звернення до суду із заявою про визнання поважності причини пропуску строку позовної давності та задоволення позовних вимог у повному обсязі в сумі 14577,56 грн.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем у справі заявлено про сплив строку позовної давності до частини позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в сумі 3471,53 грн., як в таких, що заявлені позивачем з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ДП "Завод "Електроважмаш", є такими, що підлягають частковому задоволенню, в сумі в сумі 11106,03 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керуються ст. 129 ГПК України та покладає судові витрати на сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС" (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, 15-А, ) на користь Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, 299, ) 11106,03 грн. часткового відшкодування витрат з перевищенням обсягів ДВП, судовий збір в розмірі 1865,87 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, 299, );

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "ХЕМЗ-ІРЕС" (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, 15-А, ).

Повне рішення складено 09.08.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2537/21