ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Справа№ 910/8871/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Гудько А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на ухвалу Господарського суду м. Києві від 03.02.2021 в частині стягнення з ГУ ПФУ в м. Києві 15676, 14 грн грошової винагороди та 224,15 грн відшкодування витрат

у справі № 910/8871/19 (суддя Омельченко Л.В.)

за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптсервіс»

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 11.08.2021

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «ОПТСЕРВІС», визнано безспірні грошові вимоги ГУ ДФС України у м. Києві до ТОВ «ОПТСЕРВІС» у розмірі 1 306 822,50 грн, уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, уведено процедуру розпорядження майном ТОВ «ОПТСЕРВІС», призначено розпорядником майна боржника арбітражну керуючу Сухоярську Ларису Миколаївну.

Постановою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 було припинено процедуру розпорядження майном ТОВ «Оптсервіс» , припинено повноваження розпорядника майна ТОВ «Оптсервіс» - арбітражної керуючої Сухоярської Лариси Миколаївни, визнано банкрутом ТОВ «Оптсервіс» , відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ «Оптсервіс» строком на 12-ть місяців, призначено ліквідатором ТОВ «Оптсервіс» арбітражну керуючу Сухоярську Ларису Миколаївну.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.02.2021 затверджено звіт арбітражної керуючої Сухоярської Лариси Миколаївни про нарахування та виплату грошової винагороди у розмірі 159 960,60 грн за період виконання повноважень ліквідатора банкрута з 17.02.2020 по 25.01.2021 та звіт щодо здійснення та відшкодування її витрат за період з 17.02.2020 по 25.01.2021 в сумі 2 287,81 грн. Стягнуто з ГУ ДПС України у м. Києві на користь арбітражної керуючої Сухоярської Лариси Миколаївни - 144 284,46 грн грошової винагороди за виконання нею повноважень ліквідатора ТОВ «Оптсервіс» за період з 17.02.2020 по 25.01.2021 та 2 063,60 грн відшкодування її витрат за період з 17.02.2020 по 25.01.2021. Стягнуто з ГУ ПФУ в м. Києві на користь арбітражної керуючої Сухоярської Лариси Миколаївни - 15676, 14 грн грошової винагороди за виконання нею повноважень ліквідатора ТОВ «Оптсервіс» за період з 17.02.2020 по 25.01.2021 та 224,21 грн відшкодування її витрат за період з 17.02.2020 по 25.01.2021.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ГУ ПФУ в м. Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого суду в частині стягнення з ГУ ПФУ в м. Києві 15676, 14 грн грошової винагороди та 224,15 грн відшкодування витрат скасувати.

Ключовим аргументом скарги є:

- ГУ ПФУ в м. Києві не давало згоди на створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому та заперечувало на комітеті кредиторів проти затвердження звіту ліквідатора.

Від ліквідатора надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ключовим аргументом відзиву є:

- суд правомірно стягнув винагороду арбітражному керуючому пропорційно від вимог кредиторів.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 у справі №910/8871/19 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в м. Києві передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді: Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києва на ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.02.2021 у справі № 910/8871/19, справу призначено до розгляду на 07.07.2021.

Розпорядженням керівника апарату від 05.07.2021 у зв`язку з перебуванням судді Верховця А.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 для справи №910/8871/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Отрюх Б.В., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 розгляд справи №910/8871/19 відкладено на 11.08.2021.

Розпорядженням керівника апарату від 05.08.2021 у зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 для справи №910/8871/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Верховець А.А., Пантелієнко В.О. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Статтею 30 КзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Колегія наголошує, що ні в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ні в Кодексі України з процедури банкрутства не визначено, що у разі закінчення внесених заявником/боржником авансованих коштів, або нестворення кредиторами фонду авансування витрат (або, у разі створення такого фонду, - його дострокове повне використання), відсутності коштів та майна у боржника, суд стягує в обов`язковому порядку з кредиторів кошти для сплати арбітражному керуючому винагороди та/або відшкодування понесених ним витрат.

Такий обов`язок виник внаслідок судової практики Верховного Суду викладеної у постановах від 19.04.2018 у справі №265/26-02/14/13-08, від 30.01.2019 № 910/32824/15 та від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, якщо у банкрута відсутні активи, а саме майно, грошові кошти, за рахунок яких можливе було б створення фонду для оплати послуг арбітражного керуючого, а тому у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Разом із тим, слід зазначити, що такий обов`язок виникає лише в випадку, якщо ліквідатором реалізовано принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, який закріплено в ст. 65 КзПБ.

Суть такого принципу полягає в тому, що обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення та повернення в ліквідаційну (конкурсну) масу всього майна (майнові права, очікування) боржника.

До складу майна боржника слід віднести такі майнові права, які виникають у зв`язку з визнання угод недійсними в порядку ст. 42 КзПБ, а також зобов`язаннями осіб, які відповідають за зобов`язаннями боржника відповідно до закону або установчих документів боржника, які входять до ліквідаційної маси (ст. 213 ГК України).

До очікувань слід віднести субсидіарну відповідальності третіх осіб, засновників, керівників боржника, та інших осіб, за доведення боржника до банкрутства або з вини цих осіб (ч. 2 ст. 65 КзПБ).

Як вбачається з матеріалів справи постановою 17.02.2020 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сухоярску Л.М.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.02.2021 затверджено звіт ліквідатора банкрута, ліквідовано ТОВ «Оптсервіс».

Таким чином, ліквідаційна процедура ТОВ «Оптсервіс» тривала 12 місяців при цьому, як вбачається зі звіту ліквідатора, за весь цей час жодного майнового активу боржника ліквідаторм знайдено не було

Також, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 1-76 Т 5 ) арбітражним керуючим Сухоярскою Л.М. в ході ліквідаційної процедури, яка тривала рік не виявлено підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями на засновників (учасників, акціонерів) боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ліквідатор дотримувалася принципу повноти дій та визнавала відповідно до приписів ст. 42 КзПБ (ст. 20 Закону про банкрутство) недійсними угоди боржника, у результаті чого у ліквідаційну масу боржника могло бути повернуто майно з якого і має бути сплачено грошову винагороду арбітражному керуючому.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що законодавством не передбачено стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів пропорційно заявленим кредиторським вимогам, такий обов`язок виник внаслідок судової практики Верховного Суду, про що зазначено вище.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені в постанові від 01.03.2018 р. у справі № 910/32824/15: "колегія суддів касаційної інстанції вважає, що, при визначенні розміру оплати послуг ліквідатора під час здійснення ним ліквідаційної процедури у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення ліквідатором ліквідаційної процедури, а й дії, які вчинялись ліквідатором в цей період".

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 (справа № 29/5005/486/2012) з приводу застосування Закону про банкрутство, оплата послуг арбітражного керуючого під час виконання ним повноважень ліквідатора має здійснюватися виключно за фактично виконану роботу (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура, і саме на господарський суд покладається обов`язок досліджувати, які фактичні дії вчинялись ліквідаторами протягом процедури, яка триває майже 5 років та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу. Зазначене також узгоджується з положеннями чинного КУзПБ.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи прийшла до висновку що, дії ліквідатора Сухоярскої Л.М. не були направлені на завершення ліквідаційної процедури у зв`язку з відсутністю майна у боржника, оскільки протягом 12 місяців ліквідатор не знайшла підстав для застосування приписів ст. 42 КзПБ (ст. 20 Закону про банкрутство) щодо визнання угод недійсними та субсидіарної відповідальності третіх осіб й матеріали справи містять докази того, що мало місце безпідставне затягування ліквідаційної процедури на цілий рік.

Колегія суддів зауважує, що необґрунтоване затягування ліквідаторами ліквідаційної процедури призвела лише до збільшення судових витрат на здійснення провадження у справі про банкрутство, а саме на оплату послуг ліквідатора та відшкодування його витрат.

За таких обставин, беручи до уваги, що арбітражний керуючий активних дій по пошуку майна боржника не здійснював, хоча саме на нього законом покладено цей обов`язок, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга ГУ ПФУ у м. Києві підлягає задоволенню, оскільки законодавство не покладає на кредитора обов`язку по оплаті основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора, а відповідно до установленої практики Верховного Суду такий обов`язок виникає лише за певних умов.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФУ у м. Києві на ухвалу Господарського суду м. Києві від 03.02.2021 у справі №910/8871/19 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду м. Києві від 03.02.2021 у справі №910/8871/19 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Господарського суду м. Києві від 03.02.2021 у справі №910/8871/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києві від 03.02.2021 у справі №910/8871/19 в частині стягнення з ГУ ПФУ в м. Києві 15676, 14 грн грошової винагороди на користь арбітражної керуючої Сухоярської Лариси Миколаївни за період з 17.02.2020 по 25.01.2021 та 224,15 грн відшкодування її витрат за період з 17.02.2020 по 25.01.2021 скасувати.

3. Справу №910/8871/19 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко