ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд скарги

"06" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/981/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Антощук Світлани Іванівни,

при секретарі судового засідання Ловзі І.С.

дослідивши матеріали справи:

За заявою боржника: Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність,

За участю представників сторін:

Боржник: ОСОБА_1

керуючий реструктуризацією боргів: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою вх. ГСОО №1015/21 від 12.04.2021р. про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, посилаючись на положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2021р. було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Пояркова Володимира Олександровича.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства, копію ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021р., зокрема, було надіслано Приватному виконавцю Парфьонову Георгію Володимировичу.

Постановами від 14.05.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №63721874 та 63722314 щодо примусового виконання виконавчих написів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк".

26.07.2021р. до господарського суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Парфьонова Г.В. вмотивована тим, що незважаючи на зупинення виконавчих дії у виконавчих провадженнях №63721874 та 63722314, із заробітної плати Боржника продовжується примусове стягнення грошових коштів на користь кредитора акціонерного товариства "Ідея банк", про що ОСОБА_1 довідався із розрахункового листа, отриманого за місцем роботи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2021р. скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича призначено до розгляду у засіданні суду на 06.08.2021р.

06.08.2021р. від Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. до господарського суду надійшли письмові пояснення щодо скарги ОСОБА_1 , відповідно до яких, приватний виконавець вважає, що вказана скарга подана з порушенням процесуальних норм, суперечить Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому не може бути задоволена.

Зокрема приватний виконавець зазначає, що розгляд подібних скарг відноситься до юрисдикції адміністративних судів, а аналізуючи норми ст. 339, 340 Господарського процесуального кодексу України та ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства приватний виконавець вважає, що їх дія не розповсюджується на розгляд скарг на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України в межах розгляду справи про неплатоспроможність. Щодо суті скарги зазначено, що у відповідності до п. 18 розділу ІІІ "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016р. №2832/5), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за №489/20802, зупинення виконавчих дій, відкладення проведення виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення. Крім того, приватний виконавець звернув увагу суду на порушення скаржником норм ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, а саме копію скарги на дії приватного виконавця не було надіслано стягувачу у виконавчому провадженні - Акціонерному товариству "ІДЕЯ БАНК".

Розглянувши скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. господарським судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частинами 1, 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.ч. 1-3, 7 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено що, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Частиною 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 1 ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, а будь-яке відчуження та розпорядження майном боржника здійснюються виключно в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Частиною 1 ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться строком на 120 днів, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій стосовно боржника.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів зупиняється стягнення з боржника за всіма виконавчими документами, крім виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів чи про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, а також крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Згідно ч. 2 вищевказаної статті Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Частиною 5 ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

В матеріалах справи наявні:

- постанова від 14.05.2021р. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчу провадженні №63721874 щодо примусового виконання виконавчих написів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" (т. 4 а.с. 106-107), винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем;

- постанова від 14.05.2021р. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчу провадженні №63722314 щодо примусового виконання виконавчих написів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" (т.4 а.с. 108-109), винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем.

У вказаних постановах приватний виконавець посилається на п.4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення строку дії мораторію, запровадженого господарським судом.

І хоча державним виконавцем помилково зазначено строк зупинення вчинення виконавчих дій (до розгляду справи по суті), по суті процесуальну дію вчинено вірно.

Проте, згідно наданого суду ОСОБА_1 розрахункового листка за червень 2021 року вбачається, що з боржника у червні 2021р. на підставі виконавчого листа було стягнуто 2 888,93 грн.

Таким чином, виконавчі дії продовжували проводитись державним виконавцем після прийняття рішення про їх зупинення та під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Щодо посилання приватного виконавця на п. 18 розділу ІІІ "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, у якому зазначено, що зупинення виконавчих дій, відкладення проведення виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення, суд не має зауважень - скасування заходів щодо примусового виконання рішення, які були вжиті до зупинення виконавчих дій дійсно безпідставне. Проте, яким чином вказані положення виправдовують безпідставне продовження вчинення нових виконавчих дій після винесення самим приватним виконавцем рішення про їх зупинення на підставі вимоги закону, приватним виконавцем не зазначено.

Вказані дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства та п. 4 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Щодо заперечень приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. стосовно непідвідомчості скарги на його дії господарському суду, суд зазначає наступне.

У своїх поясненнях приватний виконавець посилається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №346/79/17 від 02.10.2019р., де зазначено, що розгляд скарги на дії, або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця при виконанні виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки законом не встановлено іншого порядку їх оскарження. Таким чином, приватним виконавцем зроблено висновок, що скарга гр. ОСОБА_1 підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим не може бути задоволена господарським судом.

Вказані доводи приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованість застосування правових висновків, які викладені судом касаційної інстанції у своїх рішеннях та є обов`язковими для їх врахування, наявна лише за умови, що відповідні висновки зроблені Верховним Судом у правовідносинах, які є подібними до тих, що знаходяться на розгляді суду першої або апеляційної інстанцій.

Судові рішення в подібних правовідносинах повинні мати аналогічні предмет спору, підстави та зміст позову (заяви), встановлені фактичні обставини справи, і, відповідно, мати однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Застосування правового висновку Верховного Суду, наведеного приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В., є безпідставним, оскільки правовідносини, досліджені у справі 346/79/17, та скарги гр. ОСОБА_1 не являються подібними.

У справі №346/79/17 судом було встановлено, що скаржник оскаржує дії відділу ДВС щодо виконання не судового рішення у цивільній справі, а документа, виданого приватним нотаріусом. З огляду на те, що скаржник подала скаргу на дії відділу ДВС з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, Велика Палата Верховного Суду погодилась із з висновками суду апеляційної інстанції про підвідомчість даного спору адміністративному суду.

У скарзі гр. ОСОБА_1 , яка знаходиться на розгляді Господарського суду Одеської області, предметом скарги є дії, вчинені приватним виконавцем під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів в межах справи про неплатоспроможність фізичної особи; підставою скарги є порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства та п. 4 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", обставинами справи є, зокрема, дія спеціального режиму задоволення вимог кредиторів під час провадження справи про неплатоспроможність фізичної особи; регулювання правовідносин здійснюється положеннями спеціального закону - Кодексу України з процедур банкрутства.

Зокрема, вказаним Законом встановлено, що:

- з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом (п. 1 ч. 1 ст. 120 Кодексу);

- будь-яке відчуження та розпорядження майном боржника здійснюється виключно в порядку, передбаченому цим кодексом (п.7 ч.1 ст.120 Кодексу).

Таким чином, Законом встановлено спеціальний режим контролю за майном боржника у межах справи про неплатоспроможність фізичної особи, що, відповідно, передбачає і спеціальний порядок контролю та реагування на будь-які порушення дії даного режиму у межах вказаної справи.

Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича по примусовому стягненню грошових коштів із заробітної плати Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ІДЕЯ БАНК" у рамках виконавчих проваджень № 63721874 та 63722314 під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі №916/981/21.

3. Зобов`язати приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича повернути грошові кошти, примусово стягнуті з Фізичної особи ОСОБА_1 у рамках виконавчих проваджень № 63721874 та 63722314 під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі №916/981/21.

4. Зобов`язати приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича не пізніше ніж у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали повідомити суд про її виконання.

Ухвала набрала законної сили 06 серпня 2021 р. та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку із перебуванням судді Антощук С.І. повний текст ухвали складено 17.08.2021р.

Копію ухвали надіслати: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ); Арбітражному керуючому Пояркову В.О. (ІНФОРМАЦІЯ_2 ); Приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Георгію Володимировичу (ІНФОРМАЦІЯ_3).

Суддя С.І. Антощук