ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.08.2021 м. Ужгород Справа № 907/412/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Благогаз Збут, м. Львів

до відповідача Свалявської міської ради, м. Свалява

про стягнення 20993,57 грн

секретар судового засідання Боднар Т.

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 20993,57 грн вартості природного газу, поставленого в січні 2021 року відповідно до Акту приймання-передачі природного газу та видаткової накладної № РН-0000312 від 31.01.2021.

Позов заявлено з посиланням на статті 526, 530, 536, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 03 червня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено учасникам спору процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Від відповідача до суду 30.06.2021 надійшов відзив на позовну заяву.

Позивачем на адресу суду надіслано відповідь на відзив від 08.07.2021.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Благогаз Збут» звернулось з позовом до суду про стягнення із Свалявської міської ради 20 993,57 грн заборгованості, згідно з Актом приймання-передачі природного газу та видатковою накладною № РН-0000312 від 31.01.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що здійснював поставку природного газу Свалявській міській раді у січні 2021 року в об`ємі 2,63639 тис.м.куб. на суму 20 993,57 грн.

Заперечення відповідача

Відповідач в надісланому на адресу суду відзиві на позовну заяву від 30.06.2021 проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні заперечень зазначає, що між Свалявською міською радою та ТОВ «Благогаз Збут» відсутні будь-які договірні відносини у період з 01.01.2021 по теперішній час. Крім того, відповідач вказує на необґрунтованість та недоведеність суми стягнення саме у розмірі 20993,57 грн.

Відповідач зазначає, що Свалявською міською радою укладено договір на постачання природного газу не для побутових споживачів із Газопостачальною компанією «Нафтогаз України», термін дії якого з 01.01.2021 по 31.05.2021.

Відповідач наголошує, що відповідно до п.13 Постанови НКРЕП від 30.08.2015 №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до зазначених Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідь на відзив

Позивач у відповіді на відзив від 08.07.2021 не погоджується із запереченнями відповідача. Стверджує, що здійснював поставку природного газу Відповідачу у період з 01.01.2021 по 04.01.2021 включно, та підтверджує це Актом приймання-передачі природного газу та видатковою накладною.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Благогаз Збут» здійснювало поставку природного газу Свалявській міській раді в об`ємі 2,63639 тис.м.куб. на суму 20 993,57 грн, та надає на підтвердження цього Акт приймання-передачі природного газу та видаткову накладну № РН-0000312 від 31.01.2021. Проте надані документи не підписані уповноваженим представником Відповідача.

Відповідно до п.13 Постанови НКРЕП від 30.08.2015 №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до зазначених Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Предметом позову є вимога ТОВ «Благогаз Збут» про стягнення із Свалявської міської ради, заборгованості у сумі 20 993,57 грн, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості переданого природного газу.

Судом встановлено, що між сторонами не було укладено договорів чи інших документів, яка б підтверджували їх спільне волевиявлення до співпраці.

Із матеріалів справи суд вбачає, що у відповідача наявний договір поставки природного газу із Газопостачальною компанією «Нафтогаз України».

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексами газорозподільних та газотранспортної систем, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 із змінами та доповненнями.

Зокрема, приписами пункту 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 24963, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Договір постачання природного газу між іншими споживачами та їх постачальниками укладається відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з положеннями пункту 18 розділу II Правил, Постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником. Таким чином, в одному розрахунковому періоді (газовому місяці) постачання природного газу споживачу може здійснювати лише один постачальник природного газу.

Судом встановлено, що у січні 2021 року договірні відносини щодо постачання природного газу між Товариством з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут", як постачальником природного газу та відповідачем, як споживачем, не існували. Дані обставини не заперечуються сторонами по справі.

Щодо Акту приймання-передачі природного газу №РН-0000312 суд зазначає, що даний Акт виставлений за період позадоговірних відносин, а саме за січень 2021року, Акт не підписаний зі сторони Споживача та не надана в письмовій формі мотивована відмова останнього від підписання Акту.

Свалявською міською радою укладено договір на постачання природного газу не для побутових споживачів із Газопостачальною компанією «Нафтогаз України», термін дії якого з 01.01.2021 по 31.05.2021.

Відповідно до Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 споживач природного газу на розрахунковий період, тобто на газовий місяць має право отримувати природний газ виключно від одного постачальника. Згідно з положеннями пункту 3 розділу II Правил, договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС-код, та на строк, який кратний величині розрахункового періоду, визначеного в договорі постачання природного газу. Згідно з положеннями пункту 18 розділу II Правил, Постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником. Таким чином, в одному розрахунковому періоді (газовому місяці) постачання природного газу споживачу може здійснювати лише один постачальник природного газу.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 глави 5 розділу VI «Порядок фактичного розподілу (споживання) природного газу» Кодексу газорозподільних систем у разі, якщо за результатами споживання природного газу у період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника (несанкціонований відбір природного газу) Оператор ГТС при забезпеченні заходів балансування за підсумками газового місяця за процедурою, визначеною Кодексом ГТС, віднесе такі обсяги (неврегульований небаланс) на Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ вартість таких обсягів, що розраховується за формулою: В = Vф х Ц х К, де В - вартість природного газу, яка компенсується Оператору ГРМ; Vф - об`єм (обсяг) природного газу, фактично спожитий споживачем за період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника; Ц - ціна закупівлі природного газу Оператором ГРМ для покриття втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у відповідний період, Оператор ГРМ щомісячно публікує на своєму веб-сайті інформацію про таку ціну та період її дії; К - коефіцієнт компенсації, який визначається на рівні 1,5 чи 2. Таким чином, за неможливості зупинення замовником споживання природного газу, фактично буде споживатися технологічний газ Оператора газорозподільної системи.

Посилання Позивача на те, що споживання газу визначається на підставі даних Оператора ГТС, які відображені на електронній IT-платформі SAP не беруться до уваги судом з наступних підстав.

Відповідно ч.5 розділу І Правил, інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи. Відповідно і достовірність даних підтверджується саме Оператором ГТС. З даних з IT-платформи SAP за січень 2021р не вбачається, що вони надані Оператором ГТС оскільки зазначені дані з IT-платформи містять тільки підпис та печатку представника Позивача. Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 12 Правил за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи / Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Взаємовідносини між постачальником і Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та Оператором ГТС.

Позивач, всупереч наведеним нормам не надав суду доказів того, що між Позивачем, як споживачем природного газу, та Оператором ГРМ/ГТС складався відповідний акт про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період (січень 2021 року).

Відтак Позивач, не отримавши від споживача даних та/або даних Оператора ГТС про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період не мав права надавати споживачу примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що Позивач не довів належними та допустимими доказами факту наявності договірних відносин з Відповідачем щодо постачання природного газу у січні 2021 року та фактичного постачання газу Відповідачу у вказаних періодах, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються позивача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 81, 129, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Андрейчук