ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2197/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (вх№ 2-1016/21 від 09.08.2021р.) про відстрочення виконання судового рішення у справі №916/2197/20

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 15)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства ВФ Україна (01601, м. Київ, вул.Лейпцизька,15),

про зобов`язання повернути майно;

представники сторін:

від позивача Стапінський В.О.;

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області (головуючий суддя Малярчук І.А.) перебувала справа за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Приватного акціонерного товариства ВФ Україна про зобов`язання повернути майно.

Рішенням господарського суду від 19.10.2020р. позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Приватного акціонерного товариства ВФ Україна про зобов`язання повернути майно задоволено та зобов`язано ПрАТ «ВФ Україна» повернути балансоутримувачу державне нерухоме майно, а саме: ділянку даху дев`ятиповерхової будівлі гуртожитку № 2, інв. № 10331019, площею 25.00 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Шампанський, 2, шляхом підписання акта приймання-передачі (повернення). Стягнуто з відповідача на корить позивача 2102 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021р. рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/2197/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.06.2021р. рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі №916/2197/20 залишено без змін.

09.08.2021р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (вх№ 2-1016/21) про відстрочення виконання судового рішення по справі №916/2197/20.

У зв`язку з перебуванням судді Малярчук І.А. у відпустці, з метою дотримання процесуальних строків, визначених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, призначено повторний автоматичний розподіл заяви Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (вх№ 2-1016/21 від 09.08.2021р.) про відстрочення виконання судового рішення.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021р. для розгляду вищезазначеної заяви визначено суддю Волкова Р.В.

Ухвалою від 09.08.2021р. прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (вх№ 2-1016/21 від 09.08.2021р.) про відстрочення виконання судового рішення у справі №916/2197/20 та призначено розгляд заяви на 18.08.2021р.

У судовому засідання 18.08.2021р., в яке з`явився представник позивача, останній заперечував проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення у даній справі, у зв`язку з її необґрунтованістю.

18.08.2021р. судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та заяви відповідача (заявника), господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Вказані положення кореспондують зі ст. 18 ГПК України.

Як передбачено ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, на виконання рішення у даній справі, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 11.02.2021р., були видані відповідні накази від 18.11.2020р.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Як вбачається з вищезазначеної норми ГПК, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Так, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

При цьому при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення судом враховується те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (роз`яснення в ч. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 р. „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження).

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Про необхідність встановлення зазначених обставин також роз`яснено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. N 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України.

Як випливає зі змісту заяви, в обґрунтування підстав для відстроченні виконання рішення в частині повернення нерухомого майна, на якому розміщена базова станція та обладнання, заявник вказав, що перенесення вказаної станції разом з обладнанням вимагає здійснення значного обсягу робіт та процедур, зокрема: отримання в Управлінні Держчастотнагляд дозволу на використання радіочастот; здійснення розробки, узгодження та виконання проектних робіт щодо нового об`єкту; отримання дозволів на використання нової ділянки у відповідних міністерствах та відомствах; прийняття участі у державних тендерах та укладення нового договору оренди тощо.

У зв`язку з вказаними обставинами, заявник просив суд відстрочити виконання рішення суду у даній справі до 01.11.2021р.

Разом з тим, дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що належних доказів наявності обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання судового рішення, заявником не надано.

Слід також зазначити, що до заяви про відстрочення виконання рішення заявник додав Угоду №103-Одеса-2021 про передачу викликів за єдиним телефонним номером екстреної медичної допомоги « 103» від 12.05.2021р. Проте, з даної угоди не вбачається того, що потужності, які задіяні в процесі її виконання знаходяться саме на об`єкті нерухомого майна, яке, згідно з рішенням від 19.10.2020р. по справі №916/2197/20 відповідач зобов`язаний повернути балансоутримувачу.

Відтак, виходячи з наведеного, суд вважає, що заявник не навів суду переконливих доводів щодо наявності саме таких виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, які б тягли за собою необхідність відстрочення виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши обставини, викладені відповідачем у заяві про відстрочення виконання рішення суду, суд доходить до висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання судового рішення по даній справі.

Суд зазначає, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на викладене та враховуючи те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, суд зазначає, що, з урахуванням інтересів позивача у даному спорі, відстрочення виконання рішення суду у даному випадку суперечитиме завданням господарського судочинства, якими, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (вх№ 2-1016/21 від 09.08.2021р.) про відстрочення виконання судового рішення у справі №916/2197/20 відмовити.

Вступну та резолютивну частини ухвали оголошено 18.08.2021р. Повний текст ухвали складено та підписано 20.08.2021р. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання повного тексту ухвали.

Суддя Р.В. Волков