ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про результати розгляду заяви

поточного кредитора про грошові

вимоги до банкрута у справі про банкрутство

12.08.2021м. ДніпроСправа № 904/4155/20

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до боржника Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №8" (50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Хабаровська, будинок 9; )

про визнання грошових вимог в розмірі 79 767,49 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рустамової З.Р.

Від представників учасників справи:

від кредитора: ОСОБА_1 , паспорт.

від боржника: Пашковський Андрій Анатолійович, посвідчення №1779.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №8" (50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Хабаровська, будинок 9; ) перебуває на стадії ліквідації, повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Пашковський Андрій Анатолійович (свідоцтво №1149 від 02.07.2013).

05.08.2021 до відділу канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника - Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №8" (50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Хабаровська, будинок 9; ) в розмірі 52 633,47 грн. заборгованості з невиплаченої заробітної плати.

Крім того, кредитор просить суд зобов`язати ліквідатора Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №8" (50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Хабаровська, будинок 9; ) Пашковського А.А. провести розрахунки з Головним управлінням Державної податкової служби щодо нарахованих, утриманих та не перерахованих до бюджету:

- 14 384, 30грн. єдиного соціального внеску за ставкою 22%;

- 11 768,97 грн. податку з доходів фізичних осіб за ставкою 18%;

- 980,75 грн. військового збору за ставкою 1,5%.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021 заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про визнання грошових вимог по справі №904/4155/20 про банкрутство Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №8" (50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Хабаровська, будинок 9; ) прийнято до розгляду. Призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 12.08.2021.

10.08.2021 до відділу канцелярії суду від кредитора надійшов супровідний лист №4 від 09.08.2021, яким в доповнення до заяви про грошові вимоги №3 від 02.08.2021 на загальну суму 52 633,47 грн. надає розрахунки компенсації за невикористану відпустку і суми вихідної допомоги.

11.08.2021 на електронну адресу суду від ліквідатора надійшло повідомлення №02-01/1-159 від 11.08.2021 про результати розгляду грошових вимог, згідно якого останній грошові вимоги визнає частково в розмірі 52 633,47 грн. із включенням до першої черги реєстру вимог кредиторів. Вимоги кредитора в частині зобов`язання ліквідатора Пашковського А.А. провести розрахунки з Головним управлінням Державної податкової служби щодо нарахованих, утриманих та не перерахованих до бюджету: єдиного соціального внеску за ставкою 22% в сумі 14 384,30 грн., податку з доходів фізичних осіб за ставкою 18% в сумі 11 768,97 грн., військового збору за ставкою 1,5% в сумі 980,75 грн. - не визнаються та відхиляються як такі, що не мають характеру грошових, заявлені неналежною особою, без наявності правових підстав для виникнення таких вимог після визнання боржника банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури.

12.08.2021 до відділу канцелярії суду ліквідатором подано для долучення до матеріалів грошових вимог наступні документи:

- копія штатного розкладу керівних працівників, спеціалістів та службовців КП "ДЕО №8", введеного в дію з 01.12.2019;

- копія довідки-розрахунку заборгованості по заробітній платі КП "ДЕО №8" №108 від 04.04.2021;

- копія відомостей нарахування заробітної плати робітникам за квітень 2021 КП "ЖЕО №8";

- копія довідки КП "ЖЕО №8" №130 від 01.05.2021;

- копія довідки КП "ЖЕО №8" №135 від 01.05.2021.

В судовому засіданні 12.08.2021 судом оглянуто вищевказані документи та долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали заяви з грошовими вимогами, заслухавши пояснення кредитора та ліквідатора, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно положень частини 4 статті 60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

Заява ОСОБА_1 ґрунтується на наявній заборгованості з невиплаченої заробітної плати за період травень-червень 2021 в розмірі 14 620,40 грн. компенсації за невикористану відпустку в розмірі 30 702,86 грн. та вихідної допомоги в розмірі 7 310,21 грн.

Як свідчить з матеріалі заяви, кредитор - ОСОБА_1 в період з 30.09.2015 по 30.06.2021 перебувала в трудових відносинах з КП "Житлово-експлуатаційна організація №8".

В зв`язку із визнанням КП «ЖЕО №8» банкрутом та відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури ліквідатором на підставі положень частини 1 статті 59, частини 1 статті 61, статті 66 Кодексу України з процедур банкрутства письмово повідомлено працівників банкрута про звільнення.

Наказом №5 від 30.06.2021 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України головного бухгалтера - ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку з банкрутством (ліквідацією) підприємства, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку згідно статті 44 КЗпП України (том 1, арк. с. 6).

Згідно довідки №165 від 30.06.2021 боржника про заборгованість з заробітної плати, а також нарахованих та не перерахованих податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №8" відносно головного бухгалтера ОСОБА_1 станом на 01.07.2021 загальна заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 01.05.2021 по 30.06.2021 становить 52 633,47 грн. (том 1, арк. с. 8).

Відповідно статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 115 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Як встановлено у даній справі, виплаті заробітної плати працівникам, у тому числі заявнику, перешкоджали обставини недостатності у боржника коштів та наявність з 2016 року арештів, накладених на поточні рахунки підприємства для задоволення вимог стягувачів в межах відкритих виконавчих проваджень. Часткова виплата працівникам заборгованості з заробітної плати відбулась на підставі судових наказів, виданих Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу.

Таким чином, враховуючи встановлене законом право працівника на отримання заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні та компенсації за всі не використані працівником дні щорічної відпустки, вимоги кредитора щодо виплати заборгованості із заробітної плати за травень-червень 2021 р., компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги на загальну суму 52 633,47 грн. є такими, що ґрунтуються на законодавстві, та підлягають визнанню з віднесенням таких вимог до першої черги задоволення.

Разом з тим, окрім грошової вимоги заявника ОСОБА_1 щодо виплати заборгованості із заробітної плати за травень-червень 2021 р., компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, в заяві міститься вимога про зобов`язання ліквідатора КП «ЖЕО №8» Пашковського А.А. провести розрахунки з Головним управлінням Державної податкової служби щодо нарахованих, утриманих та не перерахованих до бюджету: єдиного соціального внеску за ставкою 22% в сумі 14384,30 грн., податку з доходів фізичних осіб за ставкою 18% в сумі 11768,97 грн., військового збору за ставкою 1,5% в сумі 980,75 грн.

Відповідно до абз. 1 ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі, пред`явлення конкурсними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише в порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.2 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Враховуючи виникнення у кредитора заявлених нею вимог щодо виплати заборгованості із заробітної плати за травень-червень 2021р., компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги на загальну суму 52 633,47 грн. після відкриття провадження у справі про банкрутство, такі вимоги є поточними.

Згідно з ч. З ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, господарський суд здійснює офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України.

Приписами ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

За визначенням, яке міститься в абз. 4 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях.

Отже, заявлена ОСОБА_1 вимога про зобов`язання ліквідатора КП «ЖЕО №8» Пашковського А.А. провести розрахунки з Головним управлінням Державної податкової служби щодо нарахованих, утриманих та не перерахованих до бюджету сум єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору не є грошовою, а відтак не маже бути заявлена у порядку звернення з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та розглянута в порядку, передбаченому ч. 4 статті 60 Кодексу України з процедур банкрутства для розгляду грошових вимог.

За визначенням, наведеним в абз. 11 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитором є, зокрема, юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень.

Відповідно до п.п.41.1.1 п.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з п.4 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Отже, вимоги по сплаті податків та інших обов`язкових платежів в бюджет України можуть бути заявлені до банкрута лише контролюючим органом у сфері справляння податків і зборів.

Виходячи із наведеного, у заявника відсутні підстави для пред`явлення одночасно з грошовими вимогами з виплати заборгованості із заробітної плати вимог щодо виплати податків і зборів, повноваженнями на звернення з якими наділені контролюючі органи.

Статтею 59 Кодексу України з процедур банкрутства встановлені наслідки визнання боржника банкрутом.

Згідно з частиною 1 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відносини неплатоспроможності, які виникають з моменту порушення справи про банкрутство - це врегульовані законодавцем правовідносини щодо формування грошових вимог кредиторів до боржника, визначення їх черговості, призначення арбітражного керуючого на виконання певних повноважень у справах про банкрутство, введення щодо боржника передбаченої законодавством про банкрутство процедури (розпорядження майном, санації чи ліквідації), виявлення активів боржника, їх реалізації та справедливого розподілу грошових коштів, отриманих внаслідок продажу активів боржника.

Тобто з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і норми законодавства про банкрутство у справах про банкрутство мають спеціальний характер щодо інших законодавчих актів України.

Відповідна правова позиція щодо застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) є усталеною та послідовно викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 915/2069/15, від 04.09.2018 у справі № 922/4379/16, від 30.01.2019 у справі № 912/2185/16(912/3192/17), від 18.06.2019 у справі № 918/756/13. від 24.07.2019 у справі № 908/6183/15, від 27.08.2019 у справі № 913/982/14, від 02.10.2019 у справі № 5006/5/396/2012, від 22.10.2019 у справі № 904/10560/17.

Також у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № Б13/115-12 наведено висновок, згідно з яким КУзПБ, як і до його прийняття Закон про банкрутство, слід застосовувати як спеціальний законодавчий акт, приписи якого мають пріоритет перед загальними нормами щодо регламентування порядку відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з положеннями статей 1, 59, 61 Кодексу України з процедур банкрутства законодавець чітко встановив, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора. При цьому в ліквідаційній процедурі у банкрута не можуть виникати зобов`язання зі сплати обов`язкових платежів, оскільки господарська діяльність банкрута завершується і строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав.

При цьому боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, на підставі положень статті 38 Закону про банкрутство має право на легітимне очікування бути звільненим від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Звільнення від обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачено законом (частина перша статті 38 Закону про банкрутство, частина перша статті 59 КУзПБ), що в свою чергу зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Роботодавець як платник єдиного внеску є особою, на яку покладено обов`язок своєчасно і в повному обсязі нараховувати, утримувати та сплачувати за найманих працівників (застрахованих осіб) єдиний внесок, а також подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, які визначені законодавством.

Водночас, згідно зі статтею 41 Закону про банкрутство з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту.

Аналогічні положення щодо повноважень ліквідатора наведено в статті 61 КУзПБ.

Тож з визнанням боржника банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури у ліквідатора виникає обов`язок припинити трудові відносини між: найманими працівниками та підприємством-банкрутом, що унеможливлює виникнення у роботодавця бази для нарахування єдиного внеску.

З дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у нього не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які були нараховані за період після визнання боржника банкрутом, оскільки положеннями частини першої статті 38 Закону про банкрутство, які аналогічні за змістом положенням частини першої статті 59 КУзПБ, передбачено підставу для припинення обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Самостійне подання ліквідатором звітності до податкового органу не є винятком з цього правила.

Вказані вище висновки щодо відсутності підстав для виникнення у банкрута обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування наведені у постанові Верховного суду у складі у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.01.2021 у справі № 916/4181/14.

З огляду на вищенаведене, вимоги заявника в частині зобов`язання ліквідатора Пашковського А.А. провести розрахунки з Головним управлінням Державної податкової служби щодо нарахованих, утриманих та не перерахованих до бюджету: єдиного соціального внеску за ставкою 22% в сумі 14 384,30 грн., податку з доходів фізичних осіб за ставкою 18% в сумі 11 768,97 грн., військового збору за ставкою 1,5% в сумі 980,75 грн. не можуть бути визнані, оскільки вони не мають характеру грошових, заявлені неналежною особою, а також відсутні правові підстави для виникнення таких вимог після визнання боржника банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку грошові вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково в розмірі 52 633,47 грн. (1 черга) з наступним включенням їх до реєстру вимог кредиторів. В решті грошові вимоги підлягають відхиленню.

Керуючись статтями 45, 46, 47, 48, 60, 61, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Грошові вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №8" (50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Хабаровська, будинок 9; ) визнати частково в розмірі 52 633,47 грн. (1 черга).

Грошові вимоги в розмірі 27 134, 02 грн. - відхилити.

Ухвала набирає законної сили 12.08.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.Ю. Первушин