ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Справа №906/49/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Коломис В.В.,

суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.;

представники сторін не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на рішення Господарського суду Житомирської області від 22 квітня 2021 року, суддя Шніт А.В., м. Житомир, повний текст складено 29 квітня 2021 року, у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз"

про стягнення 716 213,77 грн.

Клопотання відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2021 року, рішенням Господарського суду Житомирської області у справі за позовом АТ "Укртрансгаз" до ПрАТ "Коростишівгаз" про стягнення 716 213,77 грн. було закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення 570 573,48 грн. - заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу, позов задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивача 30 439,41 грн. - 3% річних, 25 565,38 грн. - інфляційних втрат, 9 398,67 грн. судового збору. Також, рішенням відмовлено в частині позову про стягнення 89 635,51 грн. - пені.

ПрАТ "Коростишівгаз" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині стягнення 30 439,41 грн. - 3% річних та 25 565,38 грн. - інфляційних втрат та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні в цій частині позову відмовити, стягнувши при цьому не 9 398,67 грн. а 4 279,30 грн. судового збору, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки суд не врахував п.п. 11.2,11.3 Договору, якими передбачено чіткий порядок оформлення актів наданих послуг та актів звіряння розрахунків і встановлено обов`язок позивача направляти відповідачу акти наданих послуг відповідним супровідним листом.

Вважає, що позивач не надав доказів про дату направлення відповідачу актів і про дату їх отримання відповідачем, а тому висновок суду, що датою отримання актів відповідачем слід вважати дату їх складення є припущенням.

АТ "Укртрансгаз", у своєму відзиві на апеляційну скаргу, вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Договором №- від 17 грудня 2015 року не передбачено строки оплати послуг транспортування, тому у відповідності до ст. 530 ЦК України, строк оплати визначається з дня отримання актів, які суд першої інстанції вірно розцінив як вимогу про сплату.

Таким чином, судом першої інстанції правильно визначено, що датою отримання відповідачем актів є дата їх складення, оскільки сторонами до матеріалів справи не надано доказів того, що акти підписано відповідачем в інший день, ніж той, що зазначений в акті як дата його складення. Будь-які відмітки, які б вказували на іншу дату підписання цих актів, відсутні.

02, 04 червня і 26 липня 2021 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду, у складі: Дужич С.П. - головуючий, Коломис В.В., Саврій В.А., було відкрито провадження за скаргою ПрАТ "Коростишівгаз" та призначено її розгляд на 28 липня 2021 року в режимі відеоконференції з Подільським районним судом міста Києва (за заявою представника АТ "Укртрансгаз") та з Господарським судом Житомирської області (за заявою представника ПрАТ "Коростишівгаз").

28 липня 2021 року, повторним автоматизованим розподілом, у зв`язку з хворобою судді Саврія В.А., було замінено його на суддю Миханюк М.В. та скаргу ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято до провадження колегією судді у новому складі.

28 липня 2021 року, у зв`язку зі зміною складу колегії суддів, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду розгляд скарги ПрАТ "Коростишівгаз" було відкладено на 12 серпня 2021 року.

11 серпня 2021 року, на адресу суду надійшло клопотання представника ПрАТ "Коростишівгаз" про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Представники сторін у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вимоги ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, ухвалою апеляційного суду від 28 липня 2021 року явка представників сторін обов`язковою не визнавалась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

28 вересня 2011 року, між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", як газотранспортним підприємством, правонаступником якої є АТ "Укртрансгаз", та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз", як замовником, було укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П13, відповідно до умов якого газотранспортне підприємство зобов`язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов`язався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та в порядку, передбаченому умовами цього договору. (а.с.7-10).

Відповідно до п.4.5 Договору №/П13, оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Крім того, між сторонами були укладені додаткові угоди до Договору №/П13, а саме: - №1 від 09 січня 2012 року, - №2 від 13 квітня 2012 року, - №3 від 17 січня 2013 року, - №5 від 01 жовтня 2013 року, - №6 від 20 червня 2014 року, - №7 від 01 жовтня 2014 року, згідно з умовами яких внесено зміни та доповнення до вказаного договору, зокрема, в частині річного планового обсягу транспортування природного газу та в частині реквізитів сторін. (а.с.10-16)

11 червня 2015 року, відповідно до постанови НКРЕКП (НКРЕКП) від №1732, було анульовано ліцензію АЕ №642465 видану ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 01 липня 2015 року.

30 вересня 2015 року, постановою НКРЕКП №2497 "Про затвердження Типового договору транспортування природного газу" було затверджено Типовий договір транспортування природного газу та зобов`язано суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору транспортування природного газу у 3-місячний строк з дати набрання чинності цією постановою (п.3 зазначеної постанови).

17 грудня 2015 року, між ПАТ "Укртрансгаз", як оператором, та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз", як замовником, було укладено Договір транспортування природного газу №, за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. (а.с.132-142)

Відповідно до п.2.2, 2.3 Договору №, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493 (надалі - Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (надалі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (надалі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (надалі - балансування).

Згідно з п.2.4, 2.5 Договору №, обсяг послуг, що надаються за цим договором визначається підписанням додатка 1 (розділ потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідно до п.2.6, 2.7 Договору №, замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також - оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом (п.4.1 Договору №).

Згідно п.п.7.1, 7.2 Договору №, вартість послуг транспортування розраховується за тарифами, які розраховуються регулятором. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті.

Відповідно до п.7.3. Договору №, тарифи, передбачені п.7.1. цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Згідно з п.13.1 Договору №, у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 13.5 Договору № сторони погодили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.17.1 Договору №, він набирає чинності з дня його укладання і діє до 31 грудня 2016 року, а умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме - з 01 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

16 грудня 2019 року, ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" уклали Угоду про розірвання Договору транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року №, за умовами якої оператор і замовник дійшли згоди з 01 березня 2019 року розірвати Договір №. Сторони вказали, що з 01 березня 2019 року зобов`язання, що виникають з Договору, припиняються, окрім фінансових зобов`язань, що виникли в період дії договору і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками в цій частині. Ця угода про розірвання набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін. (а.с.143)

На виконання умов Договору № від 17 грудня 2015 року АТ "Укртрансгаз" надано ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" послуг з транспортування газу за період з січня 2018 року по квітень 2019 року, що підтверджується Актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами:

- №01-18-/П13 від 31 січня 2018 року на 2 762,68 грн.;

- №02-18-/П13 від 28 лютого 2018 року на 22 732,46 грн.;

- №03-18-/П13 від 31 березня 2018 року на 17 493,55 грн.;

- №04-18-/П13 від 30 квітня 2018 року на 705,70 грн.;

- №05-18-/П13 від 31 травня 2018 року на 13 348,09 грн.;

- №07-18-/П13 від 31 липня 2018 року на 13 372,80 грн.;

- №08-18-/П13 від 31 серпня 2018 року на 6 388,08 грн.;

- №09-18-/П13 від 30 вересня 2018 року на 13 495,43 грн.;

- №10-18-/П13 від 31 жовтня 2018 року на 79 981,90 грн.;

- №11-18-/П13 від 30 листопада 2018 року на 62 293,50 грн.;

- №12-18-/П13 від 31 грудня 2018 року на 176 249,04 грн.;

- №01-19-/П13 від 31 сінчя 2019 року на 189 511,33 грн.;

- №02-19-/П13 від 28 лютого 2018 року на 103 231,51 грн.;

- №03-18-/П13 від 31 березня 2018 року на 194 678,99 грн.;

- №04-18-/П13 від 30 квітня 2018 року на 84 483,12 грн., а всього на 994 720,89 грн. (а.с.17-31)

Вказані акти підписані та скріплені печаткою відповідача без зазначення дати їх підписання.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" свої договірні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг виконав частково на суму 424 147,41 грн., що сторонами не заперечується. (а.с.32-37)

14 січня 2021 року, АТ "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до ПрАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" про стягнення 716 213,77 грн., з яких 570 573,48 грн. - за надані послуги з транспортування природного газу, 89 635,51 грн. - пені, 30 439,41 грн. - 3% річних, 25 565,38 грн. - інфляційних втрат. (а.с.1-5)

03 березня 2021 року, після відкриття провадження у справі, АТ "Укртрансгаз" сплатило на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" 570 573,48 грн. - заборгованість з оплати послуг транспортування, що підтверджується платіжним дорученням №271. (а.с.144)

22 квітня 2021 року, рішенням Господарського суду Житомирської області у справі АТ "Укртрансгаз" до ПрАТ "Коростишівгаз" про стягнення 716 213,77 грн. було закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення 570 573,48 грн. - заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу, позов задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивача 30 439,41 грн. - 3% річних, 25 565,38 грн. - інфляційних втрат, 9 398,67 грн. судового збору, а в частині позову про стягнення 89 635,51 грн. - пені відмовлено. (а.с.176-180)

Задовольняючи позов в частині стягнення 30 439,41 грн. - 3% річних за період з 20 лютого 2018 року по 17 грудня 2020 року та 25 565,38 грн. - інфляційних втрат за період з березня 2018 року по жовтень 2020 року, суд виходив з того, що сторони у договорі не передбачили строки оплати послуг транспортування, тому суд застосував ст. 530 ЦК України, тобто відповідач мав розрахуватися за надані послуги згідно Актів приймання-передачі в 7-денний строк з дня їх отримання, які суд розцінив як вимогу про сплату. Датою отримання актів відповідачем суд вважав дату їх складення, оскільки сторонами до матеріалів справи не надано доказів того, що акти підписано відповідачем в інший день, ніж той, що зазначений в акті як дата його складення. Будь-які відмітки на актах, які б вказували на іншу дату підписання, відсутні.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Згідно з п.5 гл. 1 розділу І Кодексу ГТС договір транспортування - договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

При розгляді спору, місцевий господарський суд вірно врахував висновки, здійснені судами при розгляді справи №906/768/17 між тими самими сторонами, де встановлено, що уклавши новий Договір 17 грудня 2015 року сторони замінили первісне зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (ст. 604 ЦК України), оскільки Договір, укладений 17 грудня 2015 року, врегульовує ті ж відносини, які вже були урегульовані раніше договором від 28 вересня 2011 року про надання послуг з транспортування природного газу. У зв`язку з цим, до правовідносин сторін спору мають бути застосовані положення Договору від 17 грудня 2015 року, оскільки його предметом є і послуги з фізичного транспортування природного газу, а також інші послуги, надання яких здійснюється на підставі положень нового законодавства.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доводяться при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, правовідносини сторін щодо транспортування природного газу починаючи з 01 грудня 2015 року регулюються Договором № від 17 грудня 2015 року, укладеного між ПАТ "Укртрансгаз", як оператором, та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз", як замовником, було укладено Договір транспортування природного газу №, за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорюється, в період з січня 2018 року по квітень 2019 року, ПрАТ "Коростишівгаз" надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 994 720,89 грн., про що були складені акти наданих послуг з транспортування природного газу за вказаний період.

Ця сума була оплачена ПрАТ "Коростишівгаз": в розмірі 424 147,41 грн. в період з 27 квітня 2018 року по 12 грудня 2019 року; а в розмірі 570 573,48 грн. - 03 березня 2021 року, після відкриття провадження у справі.

Таким чином, провадження у справі щодо вимог про стягнення з відповідача 570 573,48 грн. - основного боргу правомірно було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, ПрАТ "Коростишівгаз" не оскаржує рішення в частині закриття провадження щодо 570 573,48 грн. - основного боргу, в той же час товариство оспорює правомірність стягнення з нього 30 439,41 грн. - 3% річних за період з 20 лютого 2018 року по 17 грудня 2020 року та 25 565,38 грн. - інфляційних втрат за період з березня 2018 року по жовтень 2020 року, вважаючи що суд першої інстанції, за відсутності достовірних даних не встановив дати, з якої слід розпочинати відлік прострочення, висновок, що датою отримання актів відповідачем є дата їх складення - лише припущення.

Також, рішенням було відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 89 635,51 грн. - пені, але і в цій частині воно не оскаржується.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умовами п.2.5. Договору №, приймання - передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідно до п.1 гл. 7 розділу ІІІ Кодексу ГТС, порядок приймання-передачі природного газу в точках входу та точках виходу на міждержавному з`єднанні визначається відповідною угодою про взаємодію між оператором ГТС та оператором суміжної газотранспортної системи. Замовник послуг транспортування разом з оператором суміжної газотранспортної системи та оператором ГТС укладають до 5-го числа наступного місяця акти приймання-передачі газу на обсяги, які замовник послуг транспортування отримав або направив у точках входу та точках виходу на міждержавному з`єднанні за цей газовий місяць.

Як встановлено з матеріалів справи, акти виконаних робіт за період з січня 2018 року по квітень 2019 року на 994 720,89 грн. підписані сторонами та скріплені їх печатками.

З матеріалів справи вбачається, що в Договорі № від 17 грудня 2015 року сторони не передбачили строків проведення розрахунків саме за транспортування природного газу, тому господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в цій частині слід керуватись загальними нормами ЦК України щодо проведення розрахунків, а саме ч.2 ст. 530 ЦК України, тобто відповідач мав розрахуватися за надані послуги згідно Актів приймання-передачі в 7-денний строк з дня їх отримання, які суд розцінює як вимогу про сплату.

Згідно п.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось раніше, крім основного боргу і пені, позивачем заявлено до стягнення 30 439,41 грн. - 3% річних за період з 20 лютого 2018 по 17 грудня 2020 року та 25 565,38 грн. - інфляційних втрат за період з березня 2018 року по жовтень 2020 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Договором від 17 грудня 2015 року не передбачено строки оплати послуг транспортування, тому у відповідності до ст. 530 ЦК України, строк оплати визначається з дня отримання актів, які суд вірно розцінив як вимогу про сплату.

Як зазначалося вище, датою отримання актів відповідачем суд вважає дату їх складення, оскільки сторонами до матеріалів справи не надано доказів того, що акти підписано відповідачем в інший день, ніж той, що зазначений в акті як дата його складення. Будь-які відмітки на актах, які б вказували на іншу дату підписання, відсутні.

Апелянт вважає дані висновки такими, що не ґрунтуються на умовах договору, так як виходячи з п.п.11.2, 11.3 Договору № від 17 грудня 2015 року, саме позивач зобов`язаний надати суду докази про направлення позивачу актів наданих послуг відповідним супровідним листом та докази про дату отримання їх отримання відповідачем.

Пунктом п.11.2. Договору № передбачено, що оператор до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

Згідно до п.11.3. Договору №, замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

Посилання відповідача на те, що початок оплати слід рахувати з часу направлення йому позивачем актів виконаних робіт, а поштові повідомлення про їх відправку в матеріалах справи відсутні, колегія суддів оцінює критично та відхиляє як безпідставні, оскільки акти виконаних робіт містять підписи відповідача з відтиском печатки, що вказує на прийняття останнім вказаних у актах робіт та дає підстави суду вважати, що будь-яких доказів, що акти були отримані в інший день відповідачем не представлено, а тому прийняття робіт відповідають даті складення цих актів, так як інших доказів (будь-яка відмітка у самих актах, про іншу дату їх підписання) у матеріалах справи та в актах відсутні, тому позивач правомірно нараховував 3% річних та інфляційні втрати починаючи через 7 днів після отримання актів.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія вважає його обґрунтованим, арифметично вірним, а тому суд першої інстанції правомірно задоволив вимогу про стягнення 30 439,41 грн. - 3% річних за період з 20 лютого 2018 по 17 грудня 2020 року та 25 565,38 грн. - інфляційних втрат за період з березня 2018 року по жовтень 2020 року.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236, 238 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 22 квітня 2021 року у справі №906/49/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Справу №906/49/21 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "19" серпня 2021 року.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.