ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

10 серпня 2021 року м. ХарківСправа № 922/1659/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Гребенюк Т.Д.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши матеріали клопотання про скасування заходу забезпечення позову (вх.№18365 від 06.08.2021 року) та клопотання про застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача - адвоката Шатова С.О. (вх.№18656 від 10.08.2021 року)

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) , Фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" (62300, Харківська область, Дергачівський район, місто Дергачі, вул. Залізнична, будинок 31-Н, ) 3-я особа: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ); ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ), інтереси якої представляє її мати - ОСОБА_3 як законний представник; ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ), інтереси якої представляє її мати - ОСОБА_3 як законний представник
про визнання недійсними рішень
за участю представників сторін:

позивача - Кузьміна А.А.,

представників позивача - Зайцева О.О., Зайцевої В.О.

представника відповідача - Шатова С.О.

представника 3-х осіб - Сайтарли А.П.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/1659/21 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Біофарм» про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом №1 від 28.04.2021 року.

06.08.2021 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про скасування заходу забезпечення позову (вх. №18365). Відповідне клопотання обґрунтоване тим, що обраний судом захід забезпечення позову призвів до блокування фінансово-господарської діяльності ТОВ "НВП Біофарм", унеможливив для діючого директора Боровко Г.М. подавати звітність, сплачувати податки, збори та інші обов`язкові платежі, здійснювати сплату заробітної плати працівникам підприємства, виконувати грошові зобов`язання перед третіми особами за укладеними господарськими договорами, підписувати договори, угоди, видаткові накладні, акти, інші документи, необхідні для забезпечення господарської діяльності; збереження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_2 як директора ТОВ "НВП Біофарм" призвело до грубого порушення прав та інтересів більшості учасників ТОВ "НВП Біофарм", які прийняли рішення про обрання новим директором - ОСОБА_3 , а також порушено права інших осіб, які не є учасниками даної справи та які звертаються до Єдиного реєстру з метою отримання достовірних відомостей про Товариство.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06 серпня 2021 року призначено до розгляду відповідне клопотання на "10" серпня 2021 р. о 10:00.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" у судовому засідання клопотання підтримав, просив скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 06.05.2021.

ОСОБА_1 та представники позивачів заперечували проти задоволення клопотання, представник третьої особи підтримав клопотання відповідача щодо скасування заходу забезпечення позову.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" про скасування заходу забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

За змістом ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Суд зазначає, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 15.08.2019 у справі №15/155-б.

Метою вжиття ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.05.2021 заходів забезпечення позову було забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав або інтересів позивача, зокрема, у випадку, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Проте, обставини, якими Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Біофарм» обґрунтувало клопотання, не вказують на нівелювання підстав для забезпечення позову, які було наведено в ухвалі Господарського суду Харківської області від 06.05.2021.

При винесенні ухвали Господарського суду Харківської області від 06.05.2021, судом було встановлено, що застосування заходу забезпечення позову безпосередньо пов`язано із предметом позову і необхідність застосування такого заходу підтверджено належними і допустимими доказами, наявними у матеріалах справи. Варто наголосити, що судом при вирішенні питання про забезпечення позову, тобто при постановленні ухвали про забезпечення позову, було здійснено оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо доцільності вжиття відповідного заходу з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, адекватності заходу до забезпечення позову, тобто його відповідність вимогам, на забезпечення яких він вживається, а також справедливого балансу інтересів сторін у справі. Відтак, встановлений захід забезпечення шляхом накладення заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що діють на підставі Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", вчиняти/здійснювати/ проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, що пов`язані із внесенням змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм", зокрема, щодо керівника та інших осіб, які уповноважені вчиняти дії від імені цієї юридичної особи, є розумним, обґрунтованим і адекватним вимогам позивача, які заявлені у позовній заяві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України» від 19.02.2009, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008).

Нормами чинного законодавства визначено засади та окремі механізми реалізації прав всіх учасників судового процесу, в тому числі, забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, що може бути реалізовано у передбаченому чинним господарським процесуальним законодавством порядку у разі непогодження з процесуальними рішеннями судді.

Отже, посилання заявника на безпідставність та необґрунтованість вжитого ухвалою суду від 06.05.2021 заходу забезпечення позову може бути предметом розгляду та оцінки під час апеляційного чи касаційного оскарження судового рішення, проте, ніяким чином не під час вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову у порядку ст. 145 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" та апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.05.2021 у справі №922/1659/21 залишено без змін.

Суд вважає також необґрунтованими твердження відповідача про блокування фінансово-господарсьої діяльності товариства у зв`язку з вжитими заходами забезпечення позову.

Заборона проводити реєстраційні дії не має своїм наслідком зупинення та припинення господарської діяльності суб`єктів господарювання, зокрема, відповідача, оскільки не впливає на можливість здійснення господарської діяльності товариства, а лише визначає заборону внесення реєстраційних дій щодо зміни керівника.

Так, ТОВ "НВП Біофарм" в обґрунтування унеможливлення здійснення дій, необхідних для забезпечення господарської діяльності, зокрема неможливості здійснювати видаткові операції по банківським рахункам надано листи-відповіді банківських установ, відповідно до яких вказано, що банк не може здійснити належну ідентифікацію та верифікацію Товариства, встановити коло осіб, уповноважених діяти від імені Товариства. Також відповідачем зазначено, що порушено права інших осіб, які не є учасниками даної справи та які звертаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з метою отримання достовірних відомостей про Товариство.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" банк, як суб`єкт первинного фінансового моніторингу, зобов`язаний здійснювати ідентифікацію, верифікацію клієнтів (представників клієнтів), вивчення клієнтів та уточнення інформації про клієнтів у випадках, встановлених статтею 9 Закону та статтею 64 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Таким чином, банк з метою забезпечення виконання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, має здійснити ідентифікацію клієнта - юридичної особи на підставі оригіналів установчих документів цієї юридичної особи або нотаріально засвідчених їх копій шляхом встановлення ідентифікаційних даних, зазначених у підпункті "б" пункту 1 частини чотирнадцятої статті 9 Закону.

Згідно з частиною сьомою статті 9 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" відомості про виконавчий орган, а також інша інформація, необхідна для вивчення клієнта, встановлюються банком на підставі офіційних документів та/або інформації, одержаної від клієнта (представника клієнта) та засвідченої ним, а також з інших джерел, якщо така інформація є публічною (відкритою).

Ідентифікація клієнта не є обов`язковою у разі проведення фінансової операції особами, які раніше були ідентифіковані або верифіковані згідно з вимогами закону.

Відповідно до частини 4 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що через заборону внесення реєстраційних дій щодо зміни керівника не можуть бути виконані Банком лише видаткові операції, ініційовані Боровко Г.А. Це підтверджує доводи про те, що захід забезпечення позову не має наслідком зупинення та припинення господарської діяльності суб`єктів господарювання.

Твердження про зупинення господарської діяльності Товариства також спростовується наданими представником позивача копіями платіжних доручень, відомостей про нарахування заробітної плати, податкової звітності ТОВ "НВП Біофарм" за 1 квартал 2021 року, поданої у травні 2021 року (після проведення загальних зборів учаників Товариства 28.04.2021), та податкової звітності ТОВ "НВП Біофарм" за березень, квітень 2021 року.

Щодо тверджень відповідача про порушення прав та інтересів більшості учасників ТОВ "НВП Біофарм" як на підставу для скасування заходу забезпечення позову, Суд зазначає наступне.

Оцінку співмірності заходів забезпечення позову було надано судом як першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції. Стверджуване заявником клопотання порушення не змінило обставин, які стали підставою для вжиття заходів забезпечення позову та не свідчить про відсутність об`єктивної потреби у забезпеченні позову як підстави для скасування заходів забезпечення позову. Крім того, заявником не обґрунтовано в чому полягає таке порушення та якими доказами підтверджено.

Щодо порушень прав інших осіб, які не є учасниками даної справи, які звертаються до Єдиного реєстру, слід вказати, що згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тож наразі відомості, внесені до Єдиного державного реєстру є достовірними, і такими, що не порушують прав інших осіб.

Суд зазначає, що фактично, доводи відповідача щодо необхідності скасування заходів забезпечення позову ґрунтуються на переоцінці тих обставин та доказів, які вже оцінювалися судом апеляційної інстанції у процесі розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду від 06.05.2021 про вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Біофарм» не наведено, а також належними та допустимими доказами не доведено існування обставин, які в розумінні статті 145 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Біофарм» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.05.2021 у справі №922/1659/21.

Щодо клопотання про застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача - адвоката Шатова С.О. (вх.№18656), яке було подано представником позивача до суду 10.08.2021 року, Суд зазначає наступне.

В обґрунтування свого клопотання представник позивача вказує, що на підставі п.1 ч.2 ст. 43 ГПК України подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, визнається зловживанням процесуальними правами. Так, зокрема клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Біофарм» про скасування заходів забезпечення позову повністю охоплює зміст та доводи апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Біофарм» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.05.2021 року; обставини, які стали підставою для звернення ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову та задоволення цієї заяви судом, не змінилися.

Відповідно до частини другої статті 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Згідно положень статті 135 ГПК України Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зокрема у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Законом передбачені форми реалізації сторонами судового провадження своїх процесуальних прав, у тому числі щодо обстоювання власної правової позиції засобами, передбаченими ГПК України, зокрема, подання до суду клопотань, оскаржень судових рішень у визначених законом випадках тощо. Статтею 42 ГПК України передбачено право учасників справи подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Тож Суд не вбачає у діях ОСОБА_6 шляхом подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову та відповідного його мотивування ознак зловживання процесуальними правами, а й відтак - підстав для задоволення клопотання (вх.№18656 від 10.08.2021 року) та застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача - адвоката Шатова С.О.

Керуючись ст. 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про скасування заходу забезпечення позову (вх.№18365 від 06.08.2021 року) відмовити.

У задоволенні клопотанння про застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача - адвоката Шатова С.О. (вх.№18656 від 10.08.2021 року) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 11.08.2021 року.

Суддя Т.Д. Гребенюк

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.