РІШЕННЯ

м. Київ

27.07.2021Справа № 910/8651/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу №910/8651/21

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (код 03359500; 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1)

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (код 20077720; 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6)

про внесення змін до умов договору в редакції позивача

за участю представників:

позивача: Дороніна О.М., довіреність № Др-15-0121 від 28.01.2021

відповідача: Мосійчук А.С., довіреність № 14-134 від 22.06.21

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про внесення змін в договір №13-228-ВТВ від 04.01.2013, шляхом визнання додаткової угоди №19 до договору №13-228-ВТВ від 04.01.2013 укладеною в наступній редакції, а саме, зокрема:

1. Викласти пункт 6.1 статті 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» Договору в наступній редакції:

«П.6.1. оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 Договору та за умови передбачення в структурі тарифу на розподіл природного газу витрат, на придбання газу для потреб, визначених даним Договором у відповідний період.

Розрахунок за фактично використаний природний газ за Договором здійснюється в межах сум передбачених в тарифі на розподіл природного газу Покупця для покриття витрат газу визначених даним Договором.

У випадку, якщо в тарифі Покупця на розподіл природного газу НКРЕКП України не передбачило витрат на придбання газу за цим Договором, - остаточний розрахунок за Договором проводиться після отримання Покупцем фактичного прибутку від тарифної діяльності, за умови наявності в статті тарифу «Плановий прибуток» складової «компенсації витрат за попередні періоди».

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

- 04.01.2013 між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу №13-228-ВТВ (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.;

- Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 15.05.2019 у справі №826/9826/18 за позовом AT «Харківгаз» до НКРЕКП про зобов`язання вчинити дії, зобов`язав НКРЕКП встановити для ПАТ «Харківгаз» економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, включивши до складу такого тарифу обсяги природного газу для потреб ВТВ, розраховані відповідно до Методики ВТВ № 264 та Методики витрат № 264. - Вказане судове рішення на даний час не виконане;

- Бездіяльність НКРЕКП, призвела до збитків позивача, та є форс мажорними обставинами, що встановлено Сертифікатом № 6077 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.03.2016, виданим Торгово-промисловою палатою України;

- 23.03.2021 року AT «Харківгаз» звернулося до AT «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з пропозицією щодо внесення змін до договору № 13-228-ВТВ від 04 січня 2013 року в частині зміни строку остаточних розрахунків (лист № 610-Сл-5945-0321 від 23.03.2021 з додатковою угодою), шляхом підписання додаткової угоди № 19;

- AT «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відмовилось від внесення зазначених змін. На лист AT «Харківгаз» № 610-Сл-5945-0321 від 23.03.2021 з боку Відповідача відповіді не надано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/8651/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні, що призначене на 06.07.2021.

22.06.2021 Відповідачем через відділ діловодства суду подано Відзив на позов. Згідно даного відзиву Відповідач в повному обсязі заперечує проти позовних вимог з таких підстав. Зміна тарифів на поставку газу для виробничо-технологічних витрат та нормативних витрат покупця не є істотною зміною обставин. Про зміну тих умов, які позивач вважає істотними, останньому було відомо на момент підписання договору, що в свою чергу виключає умову з п.1 ч.2 ст. 652 ЦК України, яка є обов`язковою для внесення змін у договір. Крім того, обставини на які посилається Позивач, мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, мали та повинні були бути передбачені AT «Харківгаз» при укладенні договору.

05.07.2021 Позивачем через відділ діловодства суду подано Відповідь на відзив. Згідно відповіді, Позивач наводить свої аргументи на доводи Відповідача викладені у Відзиві на позов.

За клопотанням Відповідача у підготовчому засіданні 06.07.2021 року оголошено перерву до 20.07.2021р.

12.07.2021 Відповідачем до суду подано Заперечення по справі.

За наслідками підготовчого засідання 20.07.2021 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.07.2021р.

Представники сторін з`явились у судове засідання 27.07.2021, надали пояснення по суті спору, Позивач позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити повністю, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

У судовому засіданні 27.07.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 04.01.2013 укладено договір купівлі-продажу №13-228-ВТВ, за умовами якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача у 2013 році 55 103.000 кубічних метрів природного газу, а останній - оплатити отриманий товар.

Учасниками договору №13-228-ВТВ неодноразово додатковими угодами вносились зміни до умов цього договору в частині строку його дії, вартості товару та порядку розрахунків.

Відповідно до умови статті 11 договору №13-228-ВТВ від 04.01.2013 (у редакції додаткової угоди №10 від 21.12.2014) діє в частині реалізації товару до 31.12.2015, в частині розрахунків - до повного виконання.

Остання з наявних у матеріалах справи додаткових угод (додаткова угода №18/1) датована 2015 роком та встановлює ціну кубічного метра природного газу на грудень 2015 року.

Доказів продовження строку дії договору в період часу з 2016 року до моменту звернення з даним позовом до суду матеріали справи не містять.

Відповідно, судом встановлено, що договір №13-228-ВТВ від 04.01.2013 припинив свою дію з 01.01.2016.

AT «Хаврківгаз» не у повному обсязі здійснив розрахунок з НАК «Нафтогаз України» за газ поставлений у відповідності до Договору №13-228-ВТВ від 04.01.2013 у зв`язку з чим Постановою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/2381/16 від 10.03.2021 стягнуто з AT «Хаврківгаз» на корить НАК «Нафтогаз України» основний борг за договором №13-228-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 у розмірі 165 559 259,81 грн., 3% річних у сумі 2 469 862,27 грн., інфляційні у сумі 7 042 836,84 грн., 168 729,21 грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом.

Окрім цього, рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/1281/19 від 12.05.2021 стягнуто з AT «Харківгаз» на користь НАК «Нафтогаз України» 75 048 686,10 грн. з яких інфляційні втрати - 60 742 656,06 грн; 3% річних - 14 306 030,04 грн. та судові витрати 616 674,08 грн.

Пунктом 6.1 укладеного сторонами у справі договору №13-228-ВТВ від 04.01.2013 (у редакції додаткової угоди №10 від 21.12.2014) встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень пункту 6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільчими мережами, наданими продавцю в попередньому місяці відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільчими мережами, наданими продавцю у попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу. У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.

За твердженням позивача, відбулась істотна зміна обставин, порівняно з періодом 2013 року.

AT «Харківгаз» є суб`єктом природної монополії та на підставі ліцензії виданої відповідно до постанови НКРЕКП №809 від 19.09.2017 (зі змінами) та Статуту Товариства, здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території Харківської області.

Позивач стверджує, що будучи суб`єктом природної монополії, AT «Харківгаз» обмежене у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності, зважаючи, що діяльність з розподілу природного газу здійснюється ним в умовах імперативного державного регулювання, в тому числі, в частині встановлення тарифів на транспортування природного газу газорозподільними мережами (ст. 4 Закону «Про ринок природного газу», ст.ст. 4, 8-10 Закону «Про природні монополії» загальні норми, які вказують що розподіл газу монополія та, що державну політику на ринку газу визначають та здійснюють органи державної влади, зокрема, НКРЕКП), тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності позивача.

Позивач звертався до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу на розподіл природного газу, до яких надавались обґрунтовані розрахунки тарифу на послуги розподілу природного газу з урахуванням розміру недоотриманої компенсації.

У зв`язку з відсутністю реагування з боку НКРЕКП на подані заяви, 23.06.2018 року, AT «Харківгаз» звернулося до окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до НКРЕКП, однією із вимог якої є зобов`язання НКРЕКП встановити для AT «Харківгаз» економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, зокрема, включивши до структури такого тарифу «Компенсації недоотриманої тарифної виручки в попередніх періодах», що включає компенсацію вартості ВТВ за 2014-2018 роки.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі №826/9826/18 за позовом AT «Харківгаз» до НКРЕКП про зобов`язання вчинити дії, суд зобов`язав НКРЕКП встановити для ПАТ «Харківгаз» економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, включивши до складу такого тарифу обсяги природного газу для потреб ВТВ, розраховані відповідно до Методики ВТВ № 264 та Методики витрат № 264.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.11.2019р. Постанову апеляційного суду від 15.05.2019 у справі № 826/9826/18 залишено без змін. Судове рішення на даний час не виконане.

Крім того, бездіяльність НКРЕКП, яка призвела до збитків позивача, також встановлюється Сертифікатом № 6077 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.03.2016, виданим Торгово-промисловою палатою України видано. Зазначеним Сертифікатом засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема підтверджено дїї/бездіяльність третіх осіб/органів державної влади, що призвели до неможливості оплати AT «Харківгаз» придбаного протягом 2014- 2015 рр. природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, які не були враховані при встановленні тарифів на розподіл природного газу, у розмірі 32,288 млн.куб.м за Договором №13-228-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, укладеного 04.01.2013 року між AT «Харківгаз» та AT «НАК «Нафтогаз України».

29.03.2016 року Відповідно до Сертифікату, дата настання форс-мажорних обставин - 01 травня 2014 року, та станом на 29.03.2016 року такі обставини продовжують тривати.

Враховуючи вищевикладене, Позивач стверджує, що на сьогоднішній день, існує істотна зміна обставин якими сторони керувалися при укладенні договору (статті 652 Цивільного кодексу України), інші випадки, встановлені договором або законом (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України), порівняно з періодом 2013 року (під час укладання договору), яка вимагає зміни строку остаточних розрахунків за договором № 13-228-ВТВ від 04 січня 2013 року.

Проаналізувавши матеріали справи, пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статей 6, 627 та 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо його судом не визнано недійсним (презумпція правомірності правочину).

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У той же час, відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Під час вирішення спору про внесення змін до договору у зв`язку з істотною зміною обставин суди, окрім сукупності передумов, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України, також мають встановити наявність виняткового випадку, а саме коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

AT «Харківгаз» вважає, що істотною зміною обставин є встановлення НКРЕКП економічно необґрунтованих тарифів, а також прийняття низки нормативно-правових актів, якими планові обсяги споживання природного газу на виробничо-технічні потреби були не враховані в заявлених AT «Харківгаз» обсягах.

Відповідно до наказу Міністерства енергетики та паливної промисловості «Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах» від 23.11.211 №737 (далі - Наказ №737) газорозподільні підприємства самостійно згідно з методиками, зазначеними в підпункті 1.1 пункту 1 цього наказу, розраховують річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу на календарний рік та не пізніше ніж за 2 місяці до початку року подають їх на затвердження до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (п. 1.2 Наказу №737).

На підставі даних, отриманих від газорозподільних підприємств щодо розрахованих річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України впродовж місяця затверджує щодо кожного газорозподільного підприємства розміри нормативних втрат і виробничо- технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на наступний календарний рік. Затверджені розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу є максимально допустимими для певного року (п.1.3 Наказу №737).

Отже, відповідно до Наказу №737, Міністерство енергетики та паливної промисловості затверджувало розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу, а НКРЕКП, в свою чергу, враховувало розміри в межах граничних рівнів, затверджених наказами Міненерговугілля на певний період.

Зміна тарифів на поставку газу для виробничо-технологічних витрат та нормативних витрат покупця не є істотною зміною обставин.

Адже, ціноутворення в господарській діяльності Позивача залежить від державного регулювання, оскільки встановлення тарифів на постачання та розподіл природнього газу здійснюється НКРЕКП.

Таким чином, про зміну умов, які позивач вважає істотними, останньому було відомо на момент підписання договору, що в свою чергу виключає умову з п.1 ч.2 cт. 652 ЦК України, яка є обов`язковою для внесення змін у договір.

Окрім цього, слід наголосити, що підприємницька діяльність є ризиковою, а AT «Харківгаз» здійснює підприємницьку діяльність та несе ризики, які пов`язані з її здійсненням. Зміна тарифів та виникнення у AT «Харківгаз» фінансових ускладнень під час здійснення підприємницької діяльності не є істотною зміною обставин та не може бути підставою для зміни зобов`язання та укладення додаткових угод.

Таким чином, обставини на які посилається Позивач, мають характер ризиків підприємницької діяльності та повинні були бути передбачені AT «Харківгаз» при укладенні договору.

Щодо доводів Позивача стосовно неможливості здійснювати розрахунок з інших джерел фінансування, суд вказує, що згідно п. 1.5.5, п. 1.5.8, Статуту Позивача, останній має право залучати кошти в будь-якій не забороненій законом формі, а також, здійснювати підприємницьку (господарську) та іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству України.

Жодним доказом позивач не довів заборону чи обмеження в джерелах доходів від іншої законної господарської та підприємницької діяльності, які забезпечуватимуть його видатки на виконання зобов`язань за договром купівлі-продажу №13-228-ВТВ

Щодо посилань позивача на настання форс-мажорних обставин, спричинених бездіяльністю третіх осіб/органів державної влади, які призвели до збитків позивача, що підтверджено Сертифікатом № 6077 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Торгово-промисловою палатою України 29.03.2016 року, суд вказує наступне.

Згідно зі ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому у п.1 ч.1 ст.263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

У ч.2 ст.218 ГК України також міститься визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Таким чином, непереборна сила (форс-мажорні обставини) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності, однак встановлені Торгово-промисловою палатою у Сертифікаті обставини, а саме, дії/бездіяльність третіх осіб, які призвели до унеможливлення виконання АТ «Харківгаз» своїх зобов`язань, визначених пунктом 6.1 Договору по оплаті придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат, які не були враховані при встановленні тарифів на розподіл природного газу, не мають ознак надзвичайності і невідворотності.

Такі обставини не відповідають визначенню непереборної сили, визначеної в статті 617 ЦК України, оскільки протягом дії Договору позивач отримував природний газ та погоджувався на його ціну, у тому числі й шляхом укладання додаткових угод щодо ціни на природний газ і при цьому був обізнаний щодо встановлених тарифів.

З огляду на викладене, позовні вимоги AT «Харківгаз» про визнання укладеною додаткової угоди до Договору №13-228-ВТВ від 04.01.2013 у зв`язку з істотною зміною обставин є необґрунтованими, оскільки істотної зміни обставин не відбулося. Позивачем не доведено існування всіх чотирьох необхідних складових істотної зміни обставин, які є обов`язковими для визнання укладеною додаткової угоди згідно ст.652 ЦК України.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували позовні вимоги.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Відмовити задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про внесення змін до умов договору в редакції позивача повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.08.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук