ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"11" серпня 2021 р. м. Одеса Справа № 916/970/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.
розглянувши справу №916/970/21
Про стягнення 649215,12 грн.
від позивача : Гречаник К.Т., самопредставництво
від відповідача: не з`явився
Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Енергогазрезерв звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення 649215,12грн.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.04.2021р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергогазрезерв до розгляду та відкрито провадження у справі №916/970/21. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "17" травня 2021 р. о 10:45. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 17.05.2021р. 10:45.
17.05.2021р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.06.2021р. о 12:30.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.05.2021р. повідомлено відповідача по справі №916/970/21: Відділ освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про судове засідання, яке відбудеться "03" червня 2021 р. о 12:30.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2021р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/970/21 на 30 днів до 14.07.2021р. Відкладено підготовче засідання на "23" червня 2021р. о 12:40. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 23.06.2021р. о 12:40.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2021р. закрито підготовче провадження у справі № 916/970/21. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "11" серпня 2021р. о 10:20. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 11.08.2021р. о 10:20.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвали суду.
У судові засідання представник відповідача не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.
Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.
У судовому засіданні 11.08.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 16.08.2021р.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.
24 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Енергогазрезерв (постачальник) та Відділом освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області (споживач) було укладено Договір С/158-20 (надалі Договір), за умовами якого постачальник постачає споживачеві наступний предмет закупівлі: за кодом ДК 021:2015-09120000-6 „Газове паливо в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірі, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.
Тариф та порядок розрахунків за договором визначені в розділі V Договору.
Відповідно до п. 5.1. Договору, ціна газу за 1000,0 куб.метрів газу та без ПДВ: 4175,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 835,00 грн.
Відповідно п. 6.3.2. Договору, споживач зобов`язується забезпечувати споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість послуг згідно з умовами Договору.
За поясненнями Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергогазрезерв, на виконання умов договору та заявок про планове споживання природного газу, позивач поставив природний газ в повному обсязі, виконавши свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до умов договору.
Відповідно до акту приймання-передачі природного газу № РН-0006939 від 30.11.2020 року та рахунку-фактури № СФ-00007445, направлених 04.12.2020 року на електронну та поштову адресу відповідача, позивач поставив відповідачу природний газ у листопаді 2020 року в загальній кількості - 45.276 тис.м.куб. на загальну суму - 226832,76грн., що залишається не сплаченим відповідачем.
За поясненнями позивача, всупереч пункту 3.8. Договору, відповідно до якого споживач протягом двох днів з дня одержання ату наданих послуг зобов`язується повернути постачальнику один примірник акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг, не повернув оригінал зазначеного акту, проте направив на адресу позивача Акт № 008058/11 від 30.11.2020 року розподілу природного газу, отриманого від Оператора ГРМ, що є АТ „Одесагаз, що підтверджує кількість розподіленого з ресурсу позивача природного газу.
На виконання умов договору та заявок про планове споживання природного газу позивач поставив природний газ в повному обсязі, виконавши свої зобов`язання перед Відповідачем відповідно до умов договору.
Згідно з актом приймання-передачі природного газу № РН-0007769 від 23.12.2020 року та рахунку-фактури № СФ-00008267, направлених 30.12.2020 року на електронну та поштову адресу відповідача, позивач поставив відповідачу природний газ у грудні 2020 року в загальній кількості - 72.0 тис.м.куб. на загальну суму - 360720,00 грн., що залишається не сплаченим відповідачем.
Отже, станом на момент подання позовної заяви, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за спожитий природний газ у листопаді-грудні 2020 року відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків становить - 587552,76 грн.
Позивачем було також пояснено суду, що так, як умовами договору не передбачено порядок нарахування пені, 3 % річних за користування грошовими коштами та інфляційні збитки, та відповідно до положень ст.231 ГК України та ЦК України, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до п.5.4. Договору, розрахунковим періодом за Договором становить один місяць - з 07-00 години першого дня місяця до 07-00 години першого дня наступного місяця включно.
Таким чином, нарахування 3 % річних та інфляційних збитків за листопад 2020 року починається з 02.12.2020 року та за грудень 2020 року починається з 02.01.2021 року.
Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).
Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Енергогазрезерв, як постачальником, та Відділом освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, як споживачем, виникли на підставі укладеного між ними 24 лютого 2020 року Договору С/158-20.
Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Відділом освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, як споживачем, прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору С/158-20 від 24 лютого 2020 року, щодо оплати вартості отриманого з боку позивача природного газу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 587552,76 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.
Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем було здійснено нарахування 3% річних на суму боргу 226832,76 грн. за період з 02.12.2020р. по 31.03.2021р. 2235,72 грн. та на суму боргу 360720,00 грн. за період з 02.01.2021р.по 31.03.2021р. 2638,69 грн., загальна сума 3% річних становить 4874,41грн.
Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч.2ст.231 ГК України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, та з урахуванням що наразі відповідачем допущено прострочення виконання саме грошового зобов`язання, та такий вид забезпечення виконання зобов`язання, як штраф, сторонами не було забезпечено в укладеному між ними договору, судом у вимозі про стягнення штрафу відмовляється.
Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 9121,30 грн. покладаються на відповідача, які розраховано пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України
1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергогазрезерв задовольнити частково.
3.В іншій частині позову відмовити.
Повний текст рішення складено 16 серпня 2021 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко