ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2021 р. Справа № 911/122/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Ващенка В.А.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Яворський С.С.

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ"

на рішення Господарського суду Київської області від 28.04.2021 (повний текст складено та підписано 12.05.2021) ( cуддя Колесник Р.М.)

у справі № 911/122/21 Господарського суду Київської області

за позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Софіївсько-Борщагівської сільської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ" (далі - ТОВ "Барселона Ю ЕЙ", відповідач), в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову, прийнятої судом першої інстанції (про що зазначено в ухвалі Господарського суду Київської області від 31.03.2021 у справі № 911/122/21), просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 379 614,21 грн основного боргу на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка, 24 452,71 грн втрат від інфляції, 16 217,22 грн 3% річних за користування грошовими коштами, 66 086,72 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, а всього 486 370,86 грн.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Заступник керівника Київської обласної прокуратури зазначив, що в порушення вимог законодавства та умов договору № 43 пайової участі замовника будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка від 25.10.2018, укладеного між позивачем та відповідачем, останнім не перераховано до місцевого бюджету Софіївсько-Борщагівської сільської ради кошти пайового внеску на загальну суму 379 614,21 грн.

3. Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.03.2021 залучено до участі у справі № 911/122/21 правонаступника позивача Борщагівську сільську раду Бучанського району Київської області.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

4. Рішенням Господарського суду Київської області від 28.04.2021 у справі № 911/122/21 (суддя Колесник Р.М.) позов Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" на користь Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області 379 614,21 грн заборгованості зі сплати пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка, 66 086,72 грн пені, 16 217,22 грн 3% річних, 24 452,71 грн інфляційних втрат. Стягнуто з ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" на користь Київської обласної прокуратури 7 295,56 грн судового збору.

5. При ухваленні зазначеного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що обов`язок зі сплати коштів на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" зобов`язане здійснити в силу приписів чинного законодавства. Однак відповідач свій обов`язок зі сплати пайового внеску виконав частково, сплативши 13.09.2018 та 13.01.2020 грошові кошти у розмірі 70 000,00 грн та 100 000,00 грн відповідно.

6. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 379 614,21 грн, яка не спростована останнім, та наявність правових підстав для її задоволення в повному обсязі.

7. Також, перевіривши наданий прокурором розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 66 086,72 грн пені, 16 217,22 грн 3% річних та 24 452,71 грн інфляційних втрат повністю в заявленому розмірі.

8. При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що обґрунтування підставності здійснення представництва інтересів держави прокурором, визначене в позові, є обґрунтованим та цілком узгоджується із вимогами, що ставляться до питань представництва прокурором інтересів держави. За висновком суду першої інстанції, звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області відповідає приписам ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

9. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Київської області від 28.04.2021 у справі № 911/122/21, ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

10. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення винесено з порушенням ст.ст. 236, 238 ГПК України, інших норм матеріального та процесуального права, без всебічного дослідження матеріалів справи, без належного дослідження та надання оцінки доводам відповідача.

11. Скаржник вважає, що прокуратура не мала та не має законних повноважень на подання позовів і представництво в суді інтересів територіальних громад в особі відповідних місцевих рад.

12. Також, відповідач зазначає, що Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області не зверталась письмово до ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" з претензіями щодо сплати пайового внеску, а отже, не зробила ніяких кроків щодо досудового розгляду справи.

13. В апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

14. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2021 справу № 911/122/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 задоволено клопотання ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 28.04.2021 у справі № 911/122/21 та поновлено ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 28.04.2021 у справі № 911/122/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 03.08.2021 о 10 год. 00 хв.; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 30.07.2021.

16. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" відкладено на 10.08.2021 о 10 год. 50 хв.

Позиції учасників справи.

17. Заступник керівника Київської обласної прокуратури у відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Північного апеляційного господарського суду 27.07.2021, проти апеляційної скарги ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Явка представників учасників справи.

18. У судове засідання, призначене на 10.08.2021, з`явився представник прокуратури.

19. Представники позивача та відповідача у судове засідання 10.08.2021 не з`явились, хоча сторони були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, який призначено на 10.08.2021, до Північного апеляційного господарського суду не надходило.

20. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представників позивача та відповідача (скаржника) не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, а також те, що позиція відповідача була ґрунтовно викладена в поданій ним апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представників позивача та відповідача (скаржника).

21. Представник прокуратури у судовому засіданні проти апеляційної скарги ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" заперечував і просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

22. Рішенням виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 11.09.2018 № 286 встановлено остаточний розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Софіївська Борщагівка замовнику об`єкта будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Білогородська, 8, 10 в розмірі 4% від загальної вартості будівництва, наданої замовником будівництва; вирішено укласти з замовником будівництва договір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Софіївська Борщагівка (арк. справи 19).

23. 25.10.2018 між Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, правонаступником якої є Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області (Сільська рада), та ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" (Замовник) укладено договір № 43 пайової участі замовника будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка (далі - Договір), із подальшими змінами та доповненнями, внесеними угодами від 10.12.2018 та від 20.06.2019 про внесення змін до Договору (арк. справи 17, 20, 21).

24. Предметом Договору, відповідно до його розділу І, є обов`язок Замовника взяти пайову участь у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка та перерахувати до місцевого бюджету грошові кошти у розмірі 549 614,21 грн як пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка. Розмір внеску та порядок його оплати визначається відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", рішення сільської ради від 28.09.2012 № 8 зі змінами згідно з рішенням сільської ради від 25.12.2012 № 68, рішення виконавчого комітету сільської ради № 286 від 11.09.2018.

25. Відповідно до п. 2.1 Договору в редакції угоди від 20.06.2019 про внесення змін до Договору Замовник зобов`язується перерахувати пайовий внесок у грошовій формі в загальній сумі, зазначеній у розділі 1 цього Договору, величина якого визначена згідно з розрахунком, який наведений у додатку до цього Договору, до 02.09.2019 з дати підписання цього Договору.

26. Відповідно до підписаного обома сторонами Договору додатку до Договору "Розрахунок величини пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Софіївська Борщагівка" величина пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Софіївська Борщагівка складає 549 614,21 грн (арк. справи 18).

27. Виконавчий комітет Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звертався до відповідача з листами від 21.02.2019 № 118 та від 12.12.2019 № 770, в яких просив перерахувати до 15.03.2019 та до 25.12.2019 відповідно кошти пайової участі у сумі 479 614,21 грн та штрафні санкції згідно з розділом ІV Договору (арк. справи 54, 56)

28. Згідно з наявними у матеріалах справи банківськими виписками відповідачем 13.09.2018 та 13.01.2020 перераховано згідно з Договором 70 000 грн та 100 000 грн відповідно.

29. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати пайового внеску, внаслідок чого за останнім рахується заборгованість у розмірі 379 614,21 грн, Заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Київської області з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

30. За змістом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів.

31. Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

32. Отже, на замовника забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті покладено зобов`язання взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування замовником до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури на підставі договору про пайову участь між замовником та органом місцевого самоврядування, укладення якого є обов`язковим.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 925/756/19.

33. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" № 132-IX від 20.09.2019 статтю 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виключено, проте частиною другою Прикінцевих та перехідних положень Закону № 132-IX від 20.09.2019 встановлено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

34. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

35. У ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

36. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

37. З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що укладений між сторонами Договір є обов`язковим для виконання.

38. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

39. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

40. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

41. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

42. Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

43. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

44. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

45. Як вірно встановив місцевий господарський суд, за умовами розділу І та п. 2.1 Договору в редакції угоди від 20.06.2019 про внесення змін до Договору Замовник зобов`язався перерахувати пайовий внесок у грошовій формі в загальній сумі 549 614,21 грн до 02.09.2019 з дати підписання цього Договору, а отже строк виконання відповідачем зобов`язання сплив 02.09.2019.

46. Судом першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що відповідач свій обов`язок зі сплати пайового внеску виконав частково, сплативши 13.09.2018 та 13.01.2020 грошові кошти у розмірі 70 000 грн та 100 000 грн відповідно.

47. Однак, як вірно встановлено місцевим господарським судом, доказів виконання відповідачем свого обов`язку у повному обсязі в строки, визначені Договором, матеріали справи не містять.

48. За таких обставин, встановивши, що відповідач не в повному виконав взяте на себе зобов`язання, строк виконання якого настав, з перерахування пайового внеску, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" суми боргу в розмірі 379 614,21 грн, яка не спростована відповідачем.

49. Крім основного боргу, у зв`язку з простроченням ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" виконання грошового зобов`язання з перерахування пайового внеску Заступник керівника Київської обласної прокуратури нарахував та просив суд стягнути з відповідача 24 452,71 грн інфляційних втрат, 16 217,22 грн 3% річних та 66 086,72 грн пені.

50. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

51. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

52. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

53. Як визначено у ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

54. Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

55. Відповідно до п. 4.2 Договору Замовник у випадку несвоєчасної сплати внеску, передбаченого розділом І цього Договору, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за частину несвоєчасно сплачених за Договором коштів, що діє на дату настання платежу.

56. Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

57. Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

58. З урахуванням вищевикладеного, з огляду на те, що відповідач припустився прострочення виконання грошового зобов`язання, перевіривши розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, викладені у заяві Заступника керівника Київської обласної прокуратури про зміну предмета позову, зважаючи на те, що за приписами ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не може виходити за межі позовних вимог, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції про правомірність нарахування прокурором за Договором (з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем) пені за загальний період з 03.09.2019 по 03.03.2020 в загальній сумі 66 086,72 грн, інфляційних втрат - з 03.09.2019 по 31.12.2020 в загальній сумі 24 452,71 грн, а також 3% річних за користування чужими грошовими коштами - з 03.09.2019 по 31.12.2020 в загальній сумі 16 217,22 грн та наявність правових підстав для задоволення відповідних вимог.

59. При цьому, слід зазначити, що відповідач документально підтверджених заперечень щодо даних розрахунків Заступника керівника Київської обласної прокуратури не надав, які і не навів контррозрахунку сум позовних вимог. Таким чином, відповідачем не спростовано у встановленому законом порядку доводів Заступника керівника Київської обласної прокуратури.

60. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення у повному обсязі.

61. Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо ненадання Заступником керівника Київської обласної прокуратури розшифровки нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат спростовуються матеріалами справи, а саме заявою про зміну предмета позову, що надійшла до Господарського суду Київської області 04.03.2021 та прийнята судом першої інстанції (арк. справи 99-104).

62. Так, вказана заява містить детальні розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, заявлених до стягнення, із зазначенням формул, за якими здійснювалось нарахування, періодів нарахування (з кількістю днів), відповідних сум.

63. При цьому, до заяви про зміну предмета позову додано докази її надсилання іншим учасникам справи, у тому числі відповідачу.

64. Таким чином, вищенаведені доводи відповідача не знайшли свого підтвердження.

65. Щодо доводів скаржника про відсутність у прокуратури законних повноважень на подання позовів і представництво в суді інтересів територіальних громад в особі відповідних місцевих рад, слід зазначити таке.

66. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

67. Відповідно до статті 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

68. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді.

69. Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам "Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції", прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

70. Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі "Менчинська проти Росії" (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

71. Згідно зі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

72. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

73. Частинами 1, 3 статті 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

74. Згідно з ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

75. Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

76. З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Враховуючи викладене, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17.

Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частини 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 924/71/18.

77. Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи звернення з позовом у даній справі Заступник керівника Київської обласної прокуратури у позовній заяві вказав, що таке звернення спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - своєчасного надходження коштів до бюджету та їх цільового використання у сфері містобудування, а також захист суспільних інтересів загалом для задоволення відповідних потреб територіальної громади та суспільства, що полягає у відновленні правового порядку в частині забезпечення своєчасного наповнення бюджету, захист порушеного права шляхом перерахування замовником будівництва грошових коштів до місцевого бюджету Софіївсько-Борщагівської сільської ради для їх використання за цільовим призначенням, що незаконно не надійшли до власності територіальної громади вказаної сільської ради, всупереч вимогам бюджетного та містобудівного законодавства. Іншими словами, у даному випадку прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави через їх порушення, що виражається в недотриманні норм законодавства щодо сплати коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка, а також через нездійснення Софіївсько-Борщагівською сільською радою повноважень зі звернення до суду з цих питань.

78. Таким чином, за доводами Заступника керівника Київської обласної прокуратури, вищевказані порушення містобудівного та бюджетного законодавства у вигляді несплати замовником будівництва - ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" до бюджету коштів пайової участі у заявленій до стягнення сумі зумовлюють ненадходження до місцевого бюджету коштів пайової участі, що призводить до заподіяння матеріальної шкоди (збитків) бюджету Софіївсько-Борщагівської сільської ради. Ці порушення виявлено Київської обласною прокуратурою у листопаді-грудні 2020 року під час аналізу стану своєчасності надходження до бюджету коштів пайової участі від забудовників. У той же час Софіївсько-Борщагівською сільською радою, якій достовірно відомо про зазначені правопорушення щодо несплати коштів пайової участі відповідачем, а також про закінчення строку дії угоди від 20.06.2019, якою продовжено термін сплати забудовником коштів пайової участі за Договором, з вересня 2019 року по час звернення з даним позовом не вжито відповідних заходів цивільно-правового характеру, що свідчить про нездійснення Сільською радою належним чином своїх повноважень та є підставою для звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави.

79. У позовній заяві Заступник керівника Київської обласної прокуратури послався на лист Київської обласної прокуратури від 01.12.2020 за № 15/2-160вих20, адресований Софіївсько-Борщагівській сільській раді, щодо надання інформації про заходи цивільно-правового характеру, які вжито чи планується вжити Сільською радою з метою усунення виявлених порушень вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", та лист-відповідь Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 10.12.2020 № 740 на зазначений лист Київської обласної прокуратури. Копії відповідних листів додано до позовної заяви.

80. Так, у листі від 01.12.2020 за № 15/2-160вих20 Київська обласна прокуратура просила Софіївсько-Борщагівську сільську раду у строк до 08.12.2020 повідомити про вжиті позивачем заходи щодо усунення виявлених порушень вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Договору, які полягають у неперерахуванні відповідачем до місцевого бюджету Софіївсько-Борщагівської сільської ради коштів пайового внеску на загальну суму 493 214,60 грн. Крім того, у зазначеному листі Київська обласна прокуратура просила Софіївсько-Борщагівську сільську раду вирішити питання щодо звернення до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" коштів пайової участі за Договором на суму 493 214,60 грн або повідомити причини, які перешкоджають захисту порушених інтересів держави.

81. У відповідь на вказаний лист Київської обласної прокуратури Софіївсько-Борщагівська сільська рада листом від 10.12.2020 № 740 повідомила, що вона не має можливості самостійно звернутися з позовом до суду про стягнення з ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" коштів пайової участі на загальну суму 493 214,60 грн через відсутність відповідних бюджетних коштів для оплати судового збору та внаслідок відсутності відповідних бюджетних коштів для оплати юридичних послуг адвоката. Водночас у вказаному листі Софіївсько-Борщагівська сільська рада просила Київську обласну прокуратуру вжити відповідні заходи прокурорського реагування та звернутися з позовом до суду про стягнення з ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" коштів пайової участі на загальну суму 493 214,60 грн для усунення порушень вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

82. За таких обставин, за доводами Заступника керівника Київської обласної прокуратури, викладеними у позовній заяві, невжиття Софіївсько-Борщагівською сільською радою починаючи з вересня 2019 року жодних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення заборгованості за укладеним із відповідачем Договором, свідчить про неналежне здійснення радою захисту інтересів громади в сфері залучення коштів пайової участі до місцевого бюджету та інтересів держави в сфері регулювання спірних відносин. Власне, бездіяльність Сільської ради як органу місцевого самоврядування, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і є підставою для представництва прокурором інтересів громади с. Софіївська Борщагівка в суді з метою їх захисту у спорі щодо стягнення заборгованості за договором пайової участі відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Оскільки ухилення відповідача від сплати коштів пайової участі за Договором завдає шкоди економічним інтересам територіальної громади с. Софіївська Борщагівка у вигляді ненадходження коштів до місцевого бюджету, що безпосередньо стосується прав такої громади на комунальну власність у розумінні ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" (якою є доходи місцевого бюджету), у спірних правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду, збігаються повністю.

83. З урахуванням викладеного, колегією суддів апеляційної інстанції визнаються обґрунтованими доводи Заступника керівника Київської обласної прокуратури, викладені в позовній заяві, про те, що наведені обставини свідчать про усвідомлену пасивну поведінку позивача, яка полягає у нездійсненні ним захисту інтересів держави та територіальної громади.

84. При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (п. 37), в якій Велика Палата Верховного Суду визнала необґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що прокурор не може представляти інтереси територіальної громади, бо вони не є державними. Натомість Велика Палата Верховного Суду вказала, що Конституція України та Закон України "Про прокуратуру" надають прокурору повноваження з представництва не тільки загальнодержавних інтересів, але й локальних інтересів держави.

85. Перевіривши наведені Заступником прокурора Київської області підстави представництва Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, правонаступником якої є Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області, та встановивши, що позивач не здійснює захист територіальної громади в даних правовідносинах, оскільки дії відповідної ради вказують на бездіяльність даного органу протягом тривалого часу щодо подання позову про стягнення спірних коштів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про підставність звернення Заступника прокурора Київської області з позовом у даній справі, яке цілком узгоджується з вимогами, що ставляться до питань представництва прокурором інтересів держави.

86. Посилання скаржника на нездійснення Борщагівською сільською радою Бучанського району Київської області кроків щодо досудового розгляду справи не свідчать про порушення чи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а отже, не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

87. Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

88. У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

89. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

90. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами, доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення у даній справі не знайшли свого підтвердження.

91. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

92. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

93. Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

94. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 28.04.2021 у справі № 911/122/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

95. Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхилені колегією суддів апеляційної інстанції як такі, що є необґрунтованими та не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

96. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 28.04.2021 у справі № 911/122/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 28.04.2021 у справі № 911/122/21.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.08.2021.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко