ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р. Справа№ 910/2166/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання Яценко І.В.

за участі представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі"

на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2021 р. (повний текст складено 09.06.2021 р.)

у справі № 910/2166/21 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальнстю "Науково-виробниче підприємство "Елком"

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 1 447 256, 26 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальнстю "Науково-виробниче підприємство "Елком" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 447 256, 26 грн., з яких: 1 399 992, 00 грн. - основний борг, 33 825, 53 грн. - інфляційні втрати, 13 438, 73 грн. - 3% річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь товариства з обмеженою відповідальнстю "Науково-виробниче підприємство "Елком" 1 399 992, 00 грн. - основний борг, 33 825, 53 грн. - інфляційні втрати, 13 438, 73 грн. - 3% річних та 21 708, 84 грн. судового збору.

Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 02.06.2021 року стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Елком" 10 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти новее, яким відмовити у стягненні 10 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу або зменшити їх до співмірного, розумного розміру.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у заяві не міститься обгрунтування доцільності та неминучості витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, заявленні позивачем витрати є неспівмірними з обсягом наданих послуг та витраченим часом.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.06.2021 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 р., справу № 910/2166/21 відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду на 04.08.2021 р.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 р., справу № 910/2166/21 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

У судовому засіданні, що відбулось 04.08.2021 р., представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із участю в інших судових засіданнях.

Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки товариство не обмежене у праві вибору представника і у рамках свого права користується можливістю залучити іншого представника для представництва своїх інтересів та участі у судовому засіданні, правова позиція викладена відповідачем у апеляційній скарзі, не змінювалася ним, відома суду та іншим учасникам процесу, тож відсутні перешкоди для розгляду апеляційної скарги відповідача.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ст. ст. 123, 129, 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно приписів ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, попередній розрахунок понесених витрат на правничу допомогу у сумі 10 500, 00 грн. позивач заявив у позовній заяві, тобто у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підтвердження вказаних витрат заявником надано наступні документи:

- договір № 1611/20 від 16.11.2020 р. про надання правової допомоги, укладений між ТОВ "Елком" (замовник) та адвокатом Скаржинським М.В., за умовами якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу.;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3687/10 від 29.05.2008 р.;

- ордер серії АІ № 1087752 від 11.02.2021 р.;

- квитанції від 14.02.2021 року № 195 на суму 6 000,00 грн. і від 27.04.2021 року № 210 на суму 4 500,00 грн.;

- платіжних доручень від 14.02.2021 року № 195 на суму 6 000,00 грн. і від 27.04.2021 року № 210 на суму 4 500,00 грн., з яких вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Елком" сплатило на користь адвоката 10 500,00 грн. в рахунок оплати правничої допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від 16.11.2020 року № 1611/20.;

- акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.05.2021 року № 1 до договору про надання правової допомоги від 16.11.2020 року № 1611/20.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами частин 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Дослідивши заперечення апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Оплачені відповідачем кошти на користь адвоката у відповідності до умов договору № 1611/20 від 16.11.2020 р. про надання правової допомоги на підставі виставлених нею рахунків на загальну суму 10 500,00 грн. підтверджують надання правової допомоги щодо представництва позивача у суді. Фактично надані адвокатами послуги підтверджуються наявними у справі: позовною заявою; участю представника позивача у судових засіданнях. При цьому ГПК України не встановлює вимог від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, надання нею доказів на підтвердження хронометражу витрачання адвокатом часу при наданні послуг, а також не містить критеріїв для визначення адвокатської допомоги у відповідності до стажу професійної діяльності адвоката.

Доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність та/або нерозумність та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвокатів до цієї справи апелянтом не надано.

Тож, перевіривши співрозмірність заявлених витрат за послуги адвоката на відповідність зазначеним критеріям, врахувавши ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатами послуг, суд першої інстанції правомірно встановив, що заявлені відповідачем витрати на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірними із предметом позову та доведеними належними доказами у розмірі 10 500 ,00 грн., а тому поклав на відповідача у справі, оскільки у позов було задоволено.

Стосовно доводів апелянта, що позивач не довів доцільності та неминучості понесення витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів зазначає, що вказаний обов`язок доведення лежить на стороні, яка заперечує проти відшкодування витрат на професійну допомогу, тобто в даному випадку на відповідачеві..

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини , які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване додаткове рішення - слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2021 р. у справі № 910/2166/21 залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 18.05.2021 р. у справі № 910/2166/21 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/2166/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.08.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна