ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2355/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Біляєва Миколи Георгійовича, м. Харків
до Приватного підприємства "Компанія Талант", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 34814,00 грн.
за участю представників:

позивача - Кудрін Д.А. - адвокат, Біляєв М.Г. - особисто;

відповідача - Скриннік І.А., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Біляєв Микола Георгійович, м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного підприємства "Компанія Талант", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором на транспортне перевезення № 05042021 від 05.04.2021 в розмірі 34814,00 грн., з яких: 26000,00 грн. - основна заборгованість, 1014,00 грн. - пеня, 7800,00 грн. - штраф. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2355/21. Розгляд справи № 922/2355/21 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою господарського суду від 08.07.2021 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи № 922/2355/21 в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін (вх. № 15885 від 08.07.2021). Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.07.2021 о 12:00 год.

Протокольною ухвалою від 21.07.2021 у судовому засіданні оголошувалась перерва, в порядку ст. 216 ГПК України, до 04.08.2021 о 10:15 год.

У судовому засіданні 04.08.2021 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Протокольною ухвалою від 04.08.2021, клопотання відповідача про витребування доказів (вх. № 16104), залишається судом без розгляду.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 04.08.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Як вказує позивач, між Фізичною особою-підприємцем Біляєвим Миколою Георгійовичем (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Талант» (відповідач, замовник) укладено договір № 05042021 від 05.04.2021, відповідно до п. 1.1 якого, замовник доручив, а перевізник прийняв на себе повноваження і обов`язки від імені замовника здійснити пошук та підбір транспортних засобів з метою організації перевезення та доставки вантажів автомобільним транспортом перевізника.

Згідно заявки відповідача № 06004/2021/UARU/MOS від 06.04.2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, позивачем було виконане міжнародне перевезення вантажу по маршруту м. Ступіно, Росія - м. Харків, Україна. Вантаж був зданий без зауважень і претензій вантажоодержувачу 23.04.2021, що підтверджується CMR № 487950 та не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 5.5 договору розрахунок за виконану організацію перевезення здійснюється замовником протягом 8 (восьми) банківських днів з моменту розвантаження автомобіля.

Як вказує позивач, оскільки вантаж було отримано відповідачем 23.04.2021, кінцевий строк оплати за виконану позивачем організацію перевезення настав 01.05.2021.

Натомість, відповідач у встановлений строк оплату не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором № 05042021 на транспортне перевезення від 05.04.2021 в розмірі 26000, 00 грн., а також пені в розмірі 1014,00 грн. та штрафу в розмірі 7800,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати із сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. та витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8500,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що 23 серпня 2017 року між Приватним підприємством «Компанія Талант» та фізичною особою-підприємцем Біляєвим Миколою Георгійовичем був укладений договір № 23/08-2017 про надання послуг з організації міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, пунктом 2.2 якого передбачено, що після попередньої домовленості із перевізником, замовник направляє заяву письмово не пізніше 2-ох днів до терміну надання автотранспортних засобів перевізником. Заявка від замовника до перевізника передається або шляхом факсимільного повідомлення або електронною поштою. Перевізник письмово підтверджує виконання замовлення із зазначенням в заявці номера автотранспортного засобу. В заявці вказується: адреси завантаження і розвантаження вантажу, дати і часу початку завантаження, термін доставки, прізвища і телефони відповідальних осіб, найменування і кількість вантажу, розмір і терміни оплати, інші умови. На виконання умов вказаного договору, ТОВ «Компанія Талант» 06.04.2021 направила на адресу перевізника заявку № 0604/2021/ UARU/MOS, в якій сторони визначили умови перевезення, а також розмір оплати за надані послуги у сумі 10000,00 грн. П. 4.1 вказаного договору передбачено, що замовник оплачує рахунки перевізника шляхом безготівкового переказу протягом 20 банківських днів з дати отримання оригіналу рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт, CMR-накладної з відміткою про отримання вантажу, якщо інше не обумовлено в заявці. Як вказує відповідач, 13 квітня 2021 року ТОВ «Компанія Талант» отримало від перевізника товар, а тому строк оплати послуг згідно умов вказаного вище договору становить протягом 20 банківських днів з дати отримання оригіналу рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт. Однак, в порушення умов вищевказаного договору, позивач не надсилав на адресу відповідача оригінал рахунку на суму 10000,00 грн., податкову накладну та акт виконаних робіт на суму 10000,00 грн., а тому у ТОВ «Компанія Талант» відсутній обов`язок сплачувати вартість наданих послуг. Такий обов`язок настає у відповідача лише з моменту виконання позивачем умов пункту 4.1 договору № 23/08-2017 про надання послуг з організації міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом від 23 серпня 2017 року. Також, відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує про існування документів, які надані позивачем до позовної заяви, а саме: заявки від 06.04.2021, в якій вказується інша сума оплати 26000,00 грн., акт виконаних робіт № 23 від 23 квітня 2021 року, в якому вказується загальна вартість транспортних послуг 26000,00 грн., вказуючи на те, що відповідач не підписував вказані документи та йому не відомо про їх існування. Також, як вказує відповідач, у наданому позивачем ксерокопії акту виконаних робіт № 23 від 23 квітня 2021 року відсутній підпис замовника, а вартість послуг, на які була досягнута домовленість між сторонами, складає 10000,00 грн., а не 26000,00 грн. Відповідач також вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені та штрафних санкцій (пені та штрафу), оскільки такий розрахунок зроблений позивачем виходячи із суми наданих послуг в сумі 26000,00 грн., однак, вартість послуг, на яку сторони погоджувалися, складає 10000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з приписів ст. 205 ЦК України сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 181 ГК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Ч. 2 ст. 307 ГК України передбачено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вказує відповідач, він не визнає факт укладення договору № 05042021 на транспортне перевезення від 05.04.2021, на який посилається позивач, а також направлення позивачем на його адресу заявки від 06.04.2021, в якій вказується сума оплати 26000,00 грн., підписання ним акту виконаних робіт № 23 від 23 квітня 2021 року, в якому вказується загальна вартість транспортних послуг 26000,00 грн.

Позивачем не надані до суду оригіналів вказаних письмових доказів, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами даного спору, відповідач 06.04.2021 направив на адресу позивача заявку № 0604/2021/ UARU/MOS, в якій сторони визначили умови перевезення, а також розмір оплати за надані послуги у сумі 10000,00 грн.

В той же час, відповідач вказує на те, що 13 квітня 2021 року дійсно отримав від перевізника товар, а тому строк оплати послуг згідно умов договору від 23 серпня 2017 року № 23/08-2017 про надання послуг з організації міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, укладеного між Приватним підприємством «Компанія Талант» та Фізичною особою-підприємцем Біляєвим Миколою Георгійовичем, становить протягом 20 банківських днів, з дати отримання оригіналу рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт. Однак, позивач не надсилав на адресу відповідача оригінал рахунку на суму 10000,00 грн., податкову накладну та акт виконаних робіт на суму 10000,00 грн., що позивачем не спростовано та не надано доказів виконання позивачем умов цього договору.

Отже, відповідач не оспорює сам факт поставки позивачем товару, а заперечення відповідача стосуються лише суми вартості наданих позивачем послуг.

При цьому, суд зазначає, що відповідач фактично визнає суму наданих позивачем послуг у розмірі 10000,00 грн., яка вказана у направленій ним на адресу позивача заявці № 0604/2021/ UARU/MOS від 06.04.2021, а тому суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача визнану та не оспорювану ним суму боргу.

Щодо тверджень відповідача, що у відповідача відсутній обов`язок сплачувати вартість наданих послуг, оскільки позивач не надсилав на адресу відповідача оригінал рахунку на суму 10000,00 грн., податкову накладну та акт виконаних робіт на суму 10000,00 грн., суд виходить з наступного.

Так, суд зазначає, що неотримання відповідачем рахунку на оплату - не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в силу ст. 613 цього Кодексу, тобто наявність або відсутність актів та рахунків не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані позивачем послуги з перевезення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 918/1395/15.

Стосовно вимог позивача про стягнення на його користь пені в розмірі 1014,00 грн. та штрафу в розмірі 7800,00 грн., суд вважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки позивачем не доведений належними та допустимими доказами факт укладення між позивачем та відповідачем договору № 05042021 на транспортне перевезення від 05.04.2021, в рамках виконання якого заявлені позивачем до стягнення відповідні суми.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, вимоги ФОП Біляєва М.Г. підлягають частковому задоволенню.

Позивачем заявлені витрати на оплату послуг адвоката в сумі 8500,00 грн.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Європейський Суд з прав людини серед основних критеріїв судових витрат, що підлягають відшкодуванню, називає їх фактичність, тобто їх реальне підтверджене здійснення, неминучість, тобто відсутність альтернативних шляхів забезпечення такого ж захисту/представництва, і обґрунтованість, тобто пропорційність вчинених діи до наявних завдань та отриманого результату й адекватність оголошеної ціни за виконану роботу. Такий погляд сформовано, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна та інші проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України.

Крім того, слід здійснювати перевірку відповідності витрат на професійну правничу допомогу критеріям неминучості та співмірності. Зокрема, це стосується завищення ціни наданих адвокатом послуг: погодинної тарифікації або фіксованої плати. У такому разі має також перевірити, зокрема, шаблонність підготованих процесуальних документів і звернутися до аналогічних випадків, наявних у судовій практиці. Так, у постанові від 03.05.2019 у справі № 910/10911/18 Верховний Суд зменшив суму відшкодування, оскільки адвокат уже готував аналогічну позовну заяву в іншій справі за участю цієї самої сторони.

Суд вважає наданий позивачем розрахунок суми юридичних послуг на суму 8500,00 грн. необґрунтованим. Так, вказаний у розрахунку перелік не є доказом надання таких послуг. Позивачем не надано доказів надання адвокатом позивачу послуг, загальною вартістю, визначеною у додатку №1 до договору про надання юридичних послуг від 09.04.2021. Також відсутні та позивачем не надано доказів приймання позивачем виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Таким чином, позивачем не надано достатніх доказів, на підставі яких наявна можливість визначити розмір його витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, які він поніс та/або очікує понести.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини зокрема згідно Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" (Заява № 63566/00) п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23).

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про покладення на відповідача понесених витрат на правову допомогу в розмірі 8500,00 грн.

Враховуючи часткове задоволення заявлених позовних вимог, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, суд покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову вимоги частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Талант» (пров. Сімферопольський, буд. 6, м. Харків, ) на користь Фізичної особи-підприємця Біляєва Миколи Георгійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , інформація про дату народження відсутня) заборгованість за надані послуги в сумі 10000,00 грн., судовий збір в розмірі 652,04 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Фізична особа-підприємець Біляєв Микола Георгійович ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , інформація про дату народження відсутня);

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Талант» (пров. Сімферопольський, буд. 6, м. Харків, ).

Повне рішення складено 09.08.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2355/21