ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

10.08.2021 Справа № 920/91/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк" від 24.05.2021 №114/5-218964 (вх.№2177 від 25.05.2021) про заміну способу виконання рішення у справі №920/91/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

(вул. Лєскова, буд. 9, м. Київ, 01011),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Сумська фірма "Усе для дому"

(вул. Харківська, 123, м. Суми, 40011),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про захист порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,-

За участю представників сторін:

від позивача (заявника) Радченко А.В.

від відповідача Думал О.С.

від 3-ї особи - не прибув,

при секретарі судового засідання Кириченко-Шелест А.Г.

УСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі № 920/91/18, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задоволено повністю: У рахунок погашення заборгованості у сумі 65252,18 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ становить 1737969,56 грн. за Кредитним договором № 014/05-15/633 від 11.01.2007 звернено стягнення на предмет іпотеки: склад № 2, що знаходиться за адресою, м. Суми, вул. Харківська, 123, яке розташоване на земельній ділянці Сумської ради Договір № 28 на право тимчасового користування землею від 05.03.1996 року, укладений на підставі рішення Сумської міської ради ХХП скликання від 28.02.1996 р, та зареєстрований в книзі записів договорів 05.03.2007 року та належить Іпотекодавцю на правах власності на підставі договору купівлі-продажу державного майна що посвідчений 09.02.1994 заступником старшого державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори Жмакою Є.Г., зареєстрований в реєстрі № 2-588, акту приймання цілісного майнового комплексу № 12 від 16.06.1994 року, свідоцтвом на право власності від 21.06.1994 року, реєстраційний номер 10, виданим фондом комунального майна приватизації та управління Сумської обласної держадміністрації, постанови Іменем України від 27.04.2007 року справа № АС9/240-07 Господарського суду Сумської області додаткової постанови Іменем України від 17.05.2007 року справа №АС9/240-07 Господарського суду Сумської області, зареєстрованих за р. № 558 КП Сумської МБТІ від 21.05.2007 року, що підтверджується Витягом 14621848 про реєстрацію права власності на нерухоме майно видано від 21.05.2007 року №18924147 КП "Сумське міське БТІ" номер запису 558 в книзі 15 - шляхом реалізації на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку" за ціною не меншою ніж 1 086 300,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Сумська фірма "Усе для дому" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль 26069 грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

25.05.2021 позивач (стягував) подав заяву від 24.05.2021 № 114/5-218964 (вх. № 2177 від 25.05.2021) про заміну способу виконання судового рішення. Відповідно до якої просить суд: Змінити спосіб виконання судового рішення з - «У рахунок погашення заборгованості у сумі 65252,18 доларів США. що еквівалентні по курсу НБУ становить 1737969,56 грн. за Кредитним договором № 014/05-15/633 від 11.01.2007 звернути стягнення на предмет іпотеки: склад № 2, що знаходиться за адресою, м. Суми, вул. Харківська, 123, яке розташоване на земельній ділянці Сумської ради Договір № 28 на право тимчасового користування землею від 05.03.1996 року, укладений на підставі рішення Сумської міської ради ХХП скликання від 28.02.1996 р. та зареєстрований в книзі записів договорів 05.03.2007 року та належить Іпотекодавцю на правах власності на підставі договору купівлі-продажу державного майна що посвідчений 09.02.1994 заступником старшого державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори Жмакою С.Г., зареєстрований в реєстрі № 2-588, акту приймання цілісного майнового комплексу № 12 від 16.06.1994 року, свідоцтвом на право власності від 21.06.1994 року, реєстраційний номер 10. виданим фондом комунального майна приватизації та управління Сумської обласної держадміністрації, постанови Іменем України від 27.04.2007 року справа № АС9/240-07 Господарського суду Сумської області додаткової постанови Іменем України від 17.05.2007 року справа №АС9/240-07 Господарського суду Сумської області, зареєстрованих за р. № 558 КП Сумської МЕТІ від 21.05.2007 року, що підтверджується Витягом 14621848 про реєстрацію права власності на нерухоме майно видано від 21.05.2007 року №18924147 КП «Сумське міське БТІ» номер запису 558 в книзі 15 - шляхом реалізації на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною не меншою ніж 1 086 300,00 грн.» на - «У рахунок погашення заборгованості у сумі 65252,18 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ становить 1737969,56 грн. за Кредитним договором № 014/05-15/633 від 11.01.2007 звернути стягнення на предмет іпотеки: склад № 2, що знаходиться за адресою, м. Суми, вул. Харківська, 123, яке розташоване на земельній ділянці Сумської ради Договір № 28 на право тимчасового користування землею від 05.03.1996 року, укладений на підставі рішення Сумської міської ради ХХП скликання від 28.02.1996 р, та зареєстрований в книзі записів договорів 05.03.2007 року та належить Іпотекодавцю на правах власності на підставі договору купівлі-продажу державного майна що посвідчений 09.02.1994 заступником старшого державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори Жмакою Є.Г., зареєстрований в реєстрі № 2-588, акту приймання цілісного майнового комплексу № 12 від 16.06.1994 року, свідоцтвом на право власності від 21.06.1994 року, реєстраційний номер 10, виданим фондом комунального майна приватизації та управління Сумської обласної держадміністрації, постанови Іменем України від 27.04.2007 року справа № АС9/240-07 Господарського суду Сумської області додаткової постанови Іменем України від 17.05.2007 року справа №АС9/240-07 Господарського суду Сумської області, зареєстрованих за р. № 558 КП Сумської МЕТІ від 21.05.2007 року, що підтверджується Витягом 14621848 про реєстрацію права власності на нерухоме майно видано від 21.05.2007 року №18924147 КП «Сумське міське БТІ» номер запису 558 в книзі 15 - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною - 1 086 300,00 грн.».

Ухвалою суду від 27.05.2021 заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд заяви на 03.06.2021, 12:20.

03.06.2021 відповідачем надано до суду клопотання від 03.06.2021 № 18 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 03.06.2021 відкладено розгляд заяви на 14.06.2021, 12:10.

14.06.2021 відповідачем подано до суду клопотання від 14.06.2021 про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 14.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.06.2021, 12:30.

17.06.2021 відповідачем надано до суду письмові Додаткові пояснення від 17.06.2021 № 28.

17.06.2021 від 3-ї особи до суду було подано заяву про відкладення розгляду справи.

17.06.2021 відповідачем подано до суду Заперечення від 17.06.2021 проти задоволення заяви ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про зміну способу виконання судового рішення по справі № 920/91/18.

Протокольною ухвалою від 17.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 29.06.2021, 12:40.

25.06.2021 позивачем (заявником) надано до суду Письмові пояснення від 24.06.2021 № 114/5-222127 на Заперечення по справі № 920/91/18.

29.06.2021 3-ю особою подано до суду Заяву про відкладення розгляду справи.

29.06.2021 відповідачем надано до суду Додаткові письмові пояснення від 29.06.2021 № 30.

29.06.2021 протокольною ухвалою оголошено перерву в судовому засіданні до 06.07.2021, 12:40.

У судовому засіданні 06.07.2021 суд постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву до 22.07.2021, 12:20.

20.07.2021 позивачем (заявником) подано до суду Заяву від 20.07.2021 № 114/5-222127/3 про доручення документів до матеріалів справи № 920/91/18.

22.07.2021 3-ю особою до суду подано Заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи.

22.07.2021 відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 22.07.2021 постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву до 29.07.2021, 12:20.

28.07.2021 відповідачем подано до суду Додаткові письмові пояснення.

29.07.2021 3-ю особою подано до суду Заяву про розгляд справи за відсутності 3-ї особи.

Розгляд справи 29.07.2021 не відбувся через перебування судді Заєць С.В. на лікарняному з 24.07.2021 по 04.08.2021.

Ухвалою суду від 05.08.2021 призначено розгляд заяви на 10.08.2021, 14:10.

06.08.2021 позивачем (заявником) подано додаткові письмові пояснення від 06.08.2021 № 114/5-225654.

В судовому засіданні 10.08.2021 позивач (заявник) надав усні пояснення в обґрунтування поданої заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.08.2021 заперечував проти задоволення поданої заяви.

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що правові підстави для зміни способу виконання судового рішення відсутні, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з приписами Господарського процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Так, рішенням господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі № 920/91/18, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задоволено повністю: У рахунок погашення заборгованості у сумі 65252,18 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ становить 1737969,56 грн. за Кредитним договором № 014/05-15/633 від 11.01.2007 звернено стягнення на предмет іпотеки: склад № 2, що знаходиться за адресою, м. Суми, вул. Харківська, 123, яке розташоване на земельній ділянці Сумської ради Договір № 28 на право тимчасового користування землею від 05.03.1996 року, укладений на підставі рішення Сумської міської ради ХХП скликання від 28.02.1996 р, та зареєстрований в книзі записів договорів 05.03.2007 року та належить Іпотекодавцю на правах власності на підставі договору купівлі-продажу державного майна що посвідчений 09.02.1994 заступником старшого державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори Жмакою Є.Г., зареєстрований в реєстрі № 2-588, акту приймання цілісного майнового комплексу № 12 від 16.06.1994 року, свідоцтвом на право власності від 21.06.1994 року, реєстраційний номер 10, виданим фондом комунального майна приватизації та управління Сумської обласної держадміністрації, постанови Іменем України від 27.04.2007 року справа № АС9/240-07 Господарського суду Сумської області додаткової постанови Іменем України від 17.05.2007 року справа №АС9/240-07 Господарського суду Сумської області, зареєстрованих за р. № 558 КП Сумської МБТІ від 21.05.2007 року, що підтверджується Витягом 14621848 про реєстрацію права власності на нерухоме майно видано від 21.05.2007 року №18924147 КП "Сумське міське БТІ" номер запису 558 в книзі 15 - шляхом реалізації на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку" за ціною не меншою ніж 1 086 300,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Сумська фірма "Усе для дому" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль 26069 грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

22.12.2018 господарським судом Сумської області видано Наказ про примусове виконання рішення.

В обґрунтування поданої заяви, стягував зазначає, що наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, він як стягував, позбавлений можливості його реалізувати оскільки відсутність правовстановлюючого документу відповідно до порядку № 1127 унеможливлює продаж іпотечного майна.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення заз`наченої у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Винятком з загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема. статті 331 ГПК України, яка передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Поряд із цим, у Господарському процесуальному кодексі України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, необхідною умовою для зміни способу виконання рішення суду є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналогічна позиція викладена у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", яким визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, тощо).

Відповідно до п. 7.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як заначив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі № 910/18299/16, зміна способу та порядку виконання рішення можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у порядку і спосіб, які встановлені раніше.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 р. по справі "Чіжов проти України" Європейський суд зазначив, що позитивним обов`язкам держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, Верховний Суд вважає, що якщо суд встановлює, що іншим способом рішення виконати неможливо і обраний спосіб не порушує прав інших кредиторів та гарантує ефективне виконання судового рішення, є підстави для зміни способу виконання шляхом передачі позивачу належного відповідачу майна в натурі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанови ВГСУ у справі 2/331 від 19.01.2011.

Таким чином, особа, яка подала заяву про зміну способу і порядку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Докази повинні бути належними та допустимими.

При цьому аналіз поданої Заяви про встановлення порядку виконання рішення суду, вказує, що зазначена заява фактично спрямована не на встановлення порядку виконання рішення суду, а на зміну рішення по суті та встановлення нових обставин, що є недопустимим на цій стадії судового провадження.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Під зміною порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/1478/15, від 27.06.2018 у справі № 713/1062/17 та в постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі № 6-1829цс15.

Згідно ч. 4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім цього Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені положення кореспондуються з нормами ст. 20 Господарського кодексу України, положеннями якої визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорюванням та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Господарський суд визначає предмет доказування, виходячи з вимог і заперечень сторін, керуючись нормами права, які повинні бути застосовані у такому випадку.

Таким чином, рішення суду має виконуватися лише у такий спосіб захисту цивільних прав, який застосовано судом відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, а правовою підставою для зміни способу виконання судового рішення є встановлений судом факт неможливості його виконання у спосіб, визначений у резолютивній частині відповідного рішення.

При цьому, зміна способу виконання рішення в порядку, визначеному статтею 331 ГПК України, не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, але означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб та порядок, встановлений у рішенні, та припинення здійснення тих заходів, які були визначені у рішенні.

Рішенням господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі № 920/91/18, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль задоволено повністю: У рахунок погашення заборгованості у сумі 65252,18 доларів СІНА, що еквівалентні по курсу НБУ становить 1737969,56 грн. за Кредитним договором № 014/05-15/633 від 11.01.2007 звернено стягнення на предмет іпотеки: склад № 2, що знаходиться за адресою, м. Суми, вул. Харківська, 123, яке розташоване на земельній ділянці Сумської ради Договір № 28 на право тимчасового користування землею від 05.03.1996 року, укладений на підставі рішення Сумської міської ради ХХП скликання від 28.02.1996 р, та зареєстрований в книзі записів договорів 05.03.2007 року та належить Іпотекодавцю на правах власності на підставі договору купівлі-продажу державного майна що посвідчений 09.02.1994 заступником старшого державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори Жмакою Є.Г., зареєстрований в реєстрі № 2-588, акту приймання цілісного майнового комплексу № 12 від 16.06.1994 року, свідоцтвом на право власності від 21.06.1994 року, реєстраційний номер 10, виданим фондом комунального майна приватизації та управління Сумської обласної держадміністрації, постанови Іменем України від 27.04.2007 року справа № АС9/240-07 Господарського суду Сумської області додаткової постанови Іменем України від 17.05.2007 року справа №АС9/240-07 Господарського суду Сумської області, зареєстрованих за р. № 558 КП Сумської МЕТІ від 21.05.2007 року, що підтверджується Витягом 14621848 про реєстрацію права власності на нерухоме майно видано від 21.05.2007 року №18924147 КП Сумське міське БТІ номер запису 558 в книзі 15 - шляхом реалізації на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України Про іпотеку за ціною не меншою ніж 1 086 300,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Сумська фірма Усе для дому на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль 26069 грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач обрав способом захисту своїх прав та інтересів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», що передбачає продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Таким правом він наділяється або договором із іпотекодавцем, або рішенням суду.

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах визначено ст.41 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Заявник, звертаючись із цією заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, фактично просить змінити рішення суду та змінити первісно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів.

З урахуванням системного тлумачення вказаних норм права, встановлення порядку виконання, за доведеності зазначених в цих нормах підстав, повинно відбуватися в межах вимог того позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні.

Окрім того, на стадії виконання судового рішення, суд не наділений процесуальним правом встановлювати додатковий порядок виконання рішення суду, окрім того, що зазначений в резолютивній частині рішення, яке підлягає виконанню.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, починаючи з грудня 2018 року по квітень 2021 року сплачує заборгованість перед позивачем. Факт часткової проплати не заперечується позивачем (заявником). Що свідчить, про вчинення відповідачем дій спрямованих на погашення заборгованості та виконання рішення суду .

Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги, що позивачем (заявником) не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду від 21.05.2018 у даній справі, в зв`язку з чим суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про зміну способу виконання судового рішення та відмовляє у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення від 24.05.2021 № 114/5-218964 (вх. № 2177 від 25.05.2021) - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Ухвалу складено та підписано суддею 11.08.2021.

Суддя С.В. Заєць