ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 року Справа № 917/1963/19

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М. при секретарі судового засідання Мацко О.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, в особі філії "Центр забезпечення виробництва", пр-т Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049, код ЄДРПОУ ВСП : 40081347

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод", вул. Гайового, буд. 30, м. Полтава, 36005,

про заміну продукції неналежної якості та стягнення грошових коштів

За участі представників сторін:

від позивача: Пічугіна С.С.

від відповідача: Васильченко К.В.

В судовому засіданні 29.07.2021 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до вимог ст. 240 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшов позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" від 08.11.2019 року (вх. № 2245/19) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод" з вимогами про зобов`язання відповідача здійснити заміну продукції неналежної якості, а саме: кришка циліндру креслення 5Д49.78.1ПСБзап № 559 виробництва ТОВ «ПТРЗ» у кількості 1 одиниці на аналогічну продукцію належної якості та стягнути штрафні санкції у розмірі 5 199,99 грн. і компенсаційні витрати за роботи по демонтажу неякісної продукції у розмірі 1 393,22 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що на виконання умов договору відповідачем поставлено на адресу позивача продукцію, яка не відповідає по якості вимогам договору поставки від 29.05.2017 року № ЦЗВ-01-01717-01, у зв`язку з чим, відповідачу нараховані штрафні санкції в сумі 5 199,99 грн. та компенсаційні витрати за роботи по демонтажу неякісної продукції в сумі 1 393,22 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.11.2019 р. року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1963/19 в порядку загального позовного провадження.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 77-60/108 від 04.12.2019 року (вх. № 13546 від 06.12.2019 року) не визнає заявлений позов, вважає його таким, що не підлягає до задоволення, вважає за необхідне призначити у справі технічну експертизу.

Позивач у відповіді на відзив від 28.12.2019 року (вх. № 9 від 02.01.2020 року) зазначає, що відповідачем не доведено того, що недоліки товару виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, просить прийняти цю відповідь та врахувати її при винесенні рішення.

Від відповідача надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив № 77-60/3 від 13.01.2020 року (вх. №655 № 20.01.2020 року), в яких відповідач просить суд у позові відмовити.

Крім того, відповідач надав до суду клопотання про призначення інженерно - технічної експертизи № 77-60/9 від 17.01.2020 року (вх. № 657 від 20.01.2020 року).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.02.2020 р. клопотання відповідача задоволено, провадження у справі зупинене та призначено інженерно - технічну експертизу.

01.03.2021 року до господарського суду Полтавської області супровідним листом за вх. № 2271 надійшов висновок експертів за № 1620/1621 від 25.02.2021 року.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.03.2021 року було поновлено провадження у даній справі та запропоновано сторонам - надати суду пояснення з урахуванням висновку експерта за результатами проведення інженерно-технічну експертизи. Сторони вимоги ухвали виконали.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 917/1963/19 та призначено справу до судового розгляду по суті.

13.05.2021 р. від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів за вих. № 77-60/31 від 13.05.2021 р. (вх. № 5222).

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

29.05.2017 року між Філією "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що діє від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод" (відповідач, постачальник) був укладений договір поставки № ЦЗВ-01-01717-01.

Умовами договору поставки № ЦЗВ-01-01717-01 сторони погодили наступне:

- постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити Продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі (п. 1.1. договору);

- якість продукції, яка поставляється постачальником, повинна відповідати вимогам державних стандартів, що діють в Україні, нормативно-технічній та конструкторській документації, які зазначені у специфікаціях до даного договору (п. 2.1 договору).

- гарантійні терміни на Продукцію, що постачаються, складають: - гарантійний термін експлуатації 300 тис.км. пробігу тепловоза від дня введення кришки в експлуатацію або 12 місяців від дня введення в експлуатацію та не пізніше 6 місяців від дати надходження замовнику (продукція поз. 1 Специфікації № 1, продукція поз. 1 Специфікації № 2 даного Договору), гарантійний термін зберігання згідно з ГОСТ 151503 три роки з подальшою переконсервацією (продукція поз. 1 Специфікації № 1, продукція поз. 1 Специфікації № 2 даного Договору). Гарантійний термін експлуатації та зберігання на продукцію встановлюється в будь-якому випадку не гіршими ніж визначено нормативно-технічною документацією та виробником (п. 2.3. договору);

- при виявленні невідповідності якості та/або кількості, та або комплектності, та/або асортименту продукції, замовник може викликати представника постачальника для участі в прийманні по кількості, якості (п. 2.7. договору);

- якщо протягом гарантійного терміну будуть виявлені дефекти та/або неякісність Продукції, постачальник за свій рахунок зобов`язується усунути недоліки або замінити невідповідну продукцію на якісну в 20-ти денний термін з дати направлення відповідної вимоги на адресу постачальника (п. 2.8. договору);

- у разі поставки Продукції, що не відповідає по якості вимогам даного договору, Постачальник зобов`язаний за свій рахунок замінити її на Продукцію належної якості, а також сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості, крім того, компенсацію всіх витрат по ввезенню та поверненню (включаючи всі податки та збори) зазначеної продукції. Збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції (п. 10.4. договору).

Додатковою угодою № 1 від 31.05.2017 р. до Договору поставки № ЦЗВ-01-01717-01 від 29.05.2018 року сторони анулювали специфікації №№ 1,2 Договору поставки № ЦЗВ-01-01717-01 від 29.05.2018 року (п. 1. додаткової угоди), включили до цього договору специфікації № 3, № 4 (п. 2, п. 3 додаткової угоди), змінили загальну суму договору (п. 4 додаткової угоди).

На виконання умов договору відповідачем поставлено на адресу позивача продукцію кришки циліндру 5Д49.78.ПСБзап та кришки циліндру 5Д49.78.1ПСБзап виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод. В подальшому ця продукція була направлена філією "ЦЗВ" кінцевим вантажоодержувачам.

Як зазначає позивач у позовній заяві, кінцевим вантажоодержувачем виробничим підрозділом "Локомотивне депо Основа" регіональної філії "Південна залізниця", при експлуатації кришки циліндра креслення 5Д49.78.1ПСБзап № 559, виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод" в межах гарантійних термінів (строків) експлуатації продукції, виявлено неякісність продукції, а саме: утворення наскрізної тріщини вогневої поверхні днища кришки циліндру по перетину між випускними клапанами, що свідчить про неякісне виготовлення продукції. Зазначені факти засвідчені актами огляду та рекламації.

Претензією від 08.11.2019 року № ЦЗВ-20/3492 філія "ЦЗВ" просила ТОВ "ПТРЗ" здійснити заміну продукції неналежної якості на аналогічну продукцію належної якості та сплатити штрафні санкції в сумі 5 199,99 грн. та компенсаційні витрати за роботи по демонтажу неякісної продукції в сумі 1 393,22 грн.

З огляду на викладене та посилаючись на приписи ЦК України, ГК України, позивач вважає, що відповідачем безпідставно були порушені зобов`язання за договором, а позовні вимоги щодо заміни продукції неналежної якості, а саме кришки циліндру креслення 5Д49.78.1ПСБзап № 559 на аналогічну продукцію належної якості, стягнення суми штрафних санкцій у розмірі 5 199,99 грн. та компенсаційних витрати за роботи по демонтажу неякісної продукції у розмірі 1 393,22 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

В обгрунтування штрафних санкцій позивачем надано розрахунок. На підтвердження компенсаційних витрат в якості доказів, до позовної заяви додано копію калькуляції.

Факт поставки продукції за договором, відповідачем не заперечувався.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відомості вказані в актах не відповідають дійсності, вказував, що в п. 13 акту-рекламації зазначено, що зауваження про порушення експлуатації відсутні, в той час, як представником ТОВ "ПТРЗ" було додано до акту особливу думку, в якій він зауважив на порушення експлуатації, в п. 15 акту-рекламації зазначено, що згідно з висновками комісії винною стороною є ТОВ "ПТРЗ", в той час як представник ТОВ "ПТРЗ" був не згоден з такими висновками, про що зазначив в особливій думці до цього акту, зауважив, що акт-рекламації від 05.06.2019 р. № 3 містить в собі дані, що не відповідають дійсності, а відтак, не може бути належним доказом у даній справі.

Також відповідач зазначив, що після перевірки відповідної документації, представник ТОВ "ПТРЗ" дійшов висновку, що кінцевим вантажоодержувачем було укомплектовано кришку циліндру запасними частинами іншого креслення, ніж того що вимагає нормативно-конструкторська документація, про що він зазначив в особливій думці до акту, пояснював, що креслення 5Д49.78.1ПСб зап. кришки циліндру № 559, означає, що вона не є готовим виробом, остаточне комплектування цієї кришки мало проводилося працівниками кінцевого вантажоодержувача власними сертифікованими комплектуючими (понад 30 найменувань), необхідні комплектуючі перелічені у відповідній специфікації, але позивач взагалі не надає жодних доказів на підтвердження якості цих комплектуючих.

Також в особливій думці зазначені інші зауваження, що стосуються неналежної експлуатації кришки циліндру № 559 та вказував яким чином ці зауваження впливають на руйнування кришки циліндра. Зазначав про сплив гарантійного строку експлуатації кришки циліндру

Також у відзиві на позовну заяву відповідач звертав увагу суду, що претензія позивача датована тим же числом, що і позов, посилаючись на п. 11.2. договору відповідно до якого, додержання досудового врегулювання спору обов`язково та на ч. 7 ст. 222 ГК України, відповідно до якої, при розгляді претензії сторони у разі необхідності повинні звірити розрахунки, провести експертизу або вчинити інші дії для забезпечення досудового врегулювання спору, відповідач зазначив, що направив відповідь на претензію вих. № 77-60/106 від 02.12.2019 року, в якій наголошував на необхідності проведення додаткового експертного дослідження пошкоджених кришок циліндрів із залученням відповідних експертів, пропонував філії "ЦЗВ" спільно визначити експертну установу, перелік питань експертам та обсяги досліджень.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що через систематичне пошкодження кришок циліндрів ТОВ "ПТРЗ" зверталось з листом вих. № 77-60/30 від 15.05.2018 р. про створення комісії, до керівництва ПАТ "Українська залізниця" та філії "ЦЗВ", що таке звернення, було зумовлене систематичним виходом з ладу кришок циліндру тільки в двох депо, одним з яких є - виробничий підрозділ «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця», в той час як зазначена продукція, експлуатується по всіх регіональних філіях АТ «Українська залізниця» без зауважень. Але комісію не створено, експертні дослідження не проведено, наголошував і відзиві на необхідності проведення технічної експертизи.

Посилаючись на умови договору та на обставини, щодо поставки продукції та виявлення неякісності продукції (викладено вище), позивач у відповіді на відзив зазначив, що у відзиві на позовну заяву не доведено того, що недоліки товару виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи збереження товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Інших пояснень, міркувань, аргументів та мотивів, щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, позивач у відповіді на відзив не наводить, не надає інших доказів що обґрунтовують вимоги і заперечення, які мають значення для вирішення справи.

У запереченнях на відповідь на відзив, відповідач наголосив, що позивач не спростовує доводів відповідача викладених у відзиві, а лише посилається на умови договору, що відсутність аргументів які спростовують твердження відповідача, як в особливій думці до акту-рекламації так і в відзиві, є доказом того, що твердження позивача стосовно неякісності продукції, є необгрунтованими.

Також 20.01.2020 року до господарського суду Полтавської області від відповідача надійшло клопотання про призначення інженерно - технічної експертизи № 77-60/9 від 17.01.2020 року (вх. № 657) із переліком запропонованих питань.

Визначення поняття "судова експертиза" наводиться у ст. 1 Закону України "Про судову експертизу": судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про судову експертизу", судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Наказом Міністерства юстиції України № 1950/5 від 26.12.2012 року "Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень" визначено, що проведення експертиз, експертних досліджень з оцінки здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу".

Згідно з п. 1.6. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998року N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2019 року N 563/5) - експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган (особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншої експертної установи.

Згідно Додатку № 1 до вказаної Інструкції в переліку регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз, Полтавська область віднесена до зони обслуговування Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

На час призначення експертизи, в переліку видів судової експертизи та експертних спеціальностей Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса, був відсутній вид інженерно-технічної експертизи залізничного транспорту, що зумовило неможливість проведення експертизи вказаною установою.

Таку експертизу може проводити Львівський науково-дослідний інституту судових експертиз Міністерства юстиції України із залученням органу з оцінки відповідності Державного підприємства «Дніпропетровський орган з сертифікації залізничного транспорту».

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Враховуючи, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання та враховуючи наявне клопотання відповідача, суд прийшов до висновку, про необхідність проведення у справі інженерно - технічної експертизи, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

На вирішення експерта поставлено такі запитання:

3.1. Чи були дотримані технічні вимоги щодо комплектування та встановлення кришок циліндру креслення 5Д49.78.1ПСБзап № 559?

3.2. Чи відповідають комплектуючі кришок циліндру креслення 5Д49.78.1ПСБзап № 559 відповідним кресленням та вимогам щодо якості використаних комплектуючих?

4. В разі виявлення порушень, зазначених в питаннях 3.1, 3.2 встановити, чи знаходяться вказані порушення в причинно-наслідковому зв`язку із виходом з ладу кришок циліндру кресл. 5Д49.78.1ПСБзап № 559?

01.03.2021 року до господарського суду Полтавської області супровідним листом за вх. № 2271 надійшов висновок експертів за № 1620/1621 від 25.02.2021 року та матеріали справи № 917/1963/19.

Обставини, які викладені у висновку експертів:

За формою та основними габаритними розмірами, маркуванням креслення, ідентифікаційного номера і дати виготовлення наданий корпус кришки циліндра відповідає кресленню «Кришка циліндра 5Д49.78.1ПСБзап» виробника ООО «ПТРЗ».

Для встановлення того, чи виявлена в міжклапанній зоні тріщина є дефектом виготовлення корпусу кришки циліндра, чи утворилась вона в процесі експлуатації кришки на тепловозі ТЕП70 № 115 з моменту її встановлення 31.05.2018 р. і до моменту її виявлення 08.05.2019 р. проведено вилучення фрагменту корпусу кришки із тріщиною та подальше його лабораторне дослідження.

Лабораторними дослідженнями вилученого із корпусу кришки фрагменту після очищення від нагару встановлено:

- внутрішня поверхня порожнини кришки по якій циркулює охолоджуюча рідина, має твердий декілька шаровий накип товщиною до 4,0мм.

- фрагмент перемички у верхній найменшій віддалі між клапанами має нерозкриту тріщину, що розповсюдилась в обидва боки від перемички і вийшла на поверхню камер випускного тракту;

- механічних пошкоджень чи дефектів виготовлення, що могли б бути концентратором її зародження в околі зони розповсюдження тріщини не виявлено;

- навпроти нерозкритої тріщини на внутрішній випуклій поверхні є сколи в шарі накипу, що свідчить про наскрізний вихід тріщини в цій зоні та про те, що шар накипу утворився задовго до наскрізного виникнення тріщини в перемичці.

Стійкий, в декілька шарів, накип свідчить про багаторазову зміну рідини з високим рівнем жорсткості в системі охолодження двигуна за час експлуатації кришки № 559. При цьому, характер і направленість сколів шарів накипу є властивими для ударної дії тиску газів з камери спалювання в металевій частині перемички через тріщину, і є свідченням того, що першочерговим було утворення накипу, а тріщина, через яку проникли гази, наскрізно розповсюдилась в перемичці вже після утворення стійкого накипу.

З технічної точки зору, наявність багатошарового накипу в міжклапанній перемичці досліджуваного корпусу кришки № 559 в зоні порожнини, по якій циркулює вода для охолодження кришки, суттєво зменшувало тепловідвід від поверхні кришки з боку камери спалювання та сприяло виникненню умов для термохімічного руйнування матеріалу кришки.

Для встановлення механізму руйнування та розвитку тріщини в міжклапанній перемичці вирізаний фрагмент був зруйнований до повного розкриття тріщини.

При цьому було виявлено, що дефектів литва у структурі при виготовленні корпусу кришки, які були концентраторами напружень, на площині злому тріщини нема.

Далі, дослідивши злом фрагменту перетинки, експерти зазначають, що такий стан площини злому підтверджує механізм термохімічного руйнування перемички між випускними колекторами корпусу кришки (креслення 5Д49.78.1 ПСБзап № 559) через погіршення умов відведення температури з поверхні камери спалювання внаслідок утворення накипу в процесі експлуатації на внутрішній поверхні камери системи охолодження двигуна.

В синтезуючій частини висновку експерти зазначають, що на основі проведених досліджень можна стверджувати, що у першому (високотемпературному) контурі водяної системи тепловоза ТЕП70 №115 розрахованій на роботу при температурах води вище 100 0С неодноразово створювались умови, при яких охолоджуюча вода закипала, ймовірно внаслідок розгерметизації системи. Це спричинило утворенню накипу, багатошарові відкладення якого виявлені при огляді кришки циліндра № 559 у місці виявлення тріщини. У свою чергу, накип у зоні міжклапанної перемички корпусу кришки (креслення 5Д49.78.1 ПСБзап) №559 спричинив умови для її термохімічного руйнування (виникнення тріщини) в процесі роботи двигуна, що в свою чергу, є в причинно-наслідковому зв`язку із виходом з ладу кришки циліндру.

Тобто, у причинно-наслідковому зв`язку із виходом з ладу кришки циліндру кресл. 5Д49.78.1 ПСБзап №559 знаходяться неодноразові закипання води в першому контурі системи охолодження дизеля тепловоза ТЕП70№115, ймовірно внаслідок розгерметизації системи і не дотримання надлишкового тиску води у ній, внаслідок чого у зоні утворення тріщини відкладався накип, що порушувало умови відведення теплоти від кришки і спричинило виникнення тріщини.

Як зазначено у висновку експерта, вихід з ладу кришки циліндру кресл. 5Д49.78.1 ПСБзап № 559 спричинило утворення накипу у зоні виникнення тріщини, що порушувало умови відведення теплоти від кришки. Накип утворювався внаслідок неодноразового закипання води в першому контурі системи охолодження дизеля тепловоза ТЕП70 № 115, ймовірно по причині розгерметизації системи і недотримання надлишкового тиску води у ній.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем належним чином доведено, що вихід з ладу кришки циліндру кресл. 5Д49.78.1 ПСБзап №559 спричинило утворення накипу у зоні виникнення тріщини, що порушувало умови відведення теплоти від кришки. Накип утворювався внаслідок неодноразового закипання води в першому контурі системи охолодження дизеля тепловоза ТЕП70 № 115.

Відповідач надав суду пояснення за № 77-60/15 від 22.03.2021 року (вх. № 3140). У вказаних поясненнях звертав увагу суду на викладене в синтезуючій та резолютивній частині висновку, зазначив, що позовні вимоги філії «ЦЗВ» є необгрунтованими та не підлягають до задоволення та просив стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 16 344,00 грн. На підтвердження таких витрат надав копію рахунку ЛНДСЕ та платіжне доручення.

Позивач до суду надав пояснення з урахуванням висновку експерта за результатами проведення інженерно-технічної експертизи від 16.04.2021 року (вх. № 4255 від 19.04.2021 року). У вказаних поясненнях позивач зазначає, що не погоджується з висновком, вважає його необгрунтованим, неповним та таким, що викликає сумніви у його правильності.

Так, позивач зазначає, що не погоджується з п. 3 висновку експертів, свою незгоду обгрунтовує тим, що на тепловозі ТЕП70 закипання охолоджуючої рідини не дозволяє відповідна аварійно-попереджувальна сигналізація та захист ДГУ, а саме при досягненні температури води на виході із працюючого дизеля в межах 103-1050С відбувається автоматичне скидання навантаження ДГУ за допомогою РУ-3 згідно з п. 4.8. додатку В «Правил технічного обслуговування та поточного ремонту тепловозів ТЕП70», а заправка тепловозів у ВП «Локомотивне депо Основа» виконується приготовленою охолоджуючою водою, що проходить лабораторні дослідження відповідно до «Інструкції по приготуванню та застосуванню води для охолодження двигунів тепловозів і дизель поїздів».

Суд відхиляє дані твердження позивача, оскільки вони грунтуються виключно на приписах пункту 4.8. додатку В «Правил технічного обслуговування та поточного ремонту тепловозів ТЕП70» та посиланнях на «Інструкцію по приготуванню та застосуванню води для охолодження двигунів тепловозів і дизель поїздів», в той час, як лабораторними дослідженнями фрагменту кришки, експертами було виявлено стійкий накип, в декілька шарів, через що експерти стверджують, що це є свідченням багаторазової зміни рідини з високим рівнем жорсткості в системі охолодження двигуна.

Решта заперечень, також не спростовує висновків експертів, що ґрунтуються на докладному описі проведених досліджень та які наведені вище.

Також у вказаних поясненнях позивач зазначає, що судовими експертами не проведено аналіз виготовлення виливки кришки циліндра, наводить інші твердження, які потребують спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Дані твердженням суд також відхиляє з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначене законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Згідно ч. 4 ст. 69 ГПК України експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи. За відсутності заперечень учасників справи експерт може брати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Згідно ч. 5 ст. 99 ГПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Позивач своїм правом не скористався, питань, які на його думку потребують роз`яснень не пропонував, також не порушував питання, щодо виклику експертів для роз`яснення своїх висновків та надання відповідних відповідей на запитання.

13.05.2021 року до суду надійшло клопотання відповідача про долучення доказів вих. № 77-60/31, яке обґрунтовано тим, що відповідач не міг подати їх у порядку встановленому ст. 80 ГПК України та що необхідність подання цих доказів у відповідача виникла після ознайомлення з поясненнями позивача з урахуванням висновку експерта за результатами проведення інженерно-технічної експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оскільки докази надані разом з клопотанням вих. № 77-60/31 від 13.05.2021 р. не стосуються предмету доказування, суд не бере їх до уваги.

Згідно ч. 2 ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Згідно ч. 6 ст. 269 ГК України постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а також пояснення, які грунтуються на цих доказах, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено, що пошкодження кришки циліндру креслення 5Д49.78.1 ПСБзап №559 виникло не з його вини.

Позивачем в свою чергу, в підтвердження обставин на які він посилається, було надано суду акт-рекламації в якому незважаючи на заперечення ТОВ «ПТРЗ», причиною виникнення дефектів вказана вина ТОВ «ПТРЗ», а також зазначено, що зауваження про порушення експлуатації відсутні, вказана обставина свідчить про односторонність складання акту, інші докази надані позивачем, не підтверджують вини відповідача, а лише засвідчують наявність пошкодження кришки циліндру креслення 5Д49.78.1 ПСБзап №559, тому вони не мають доказового значення, щодо вини ТОВ «ПТРЗ».

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити заміну продукції неналежної якості, а саме: кришка циліндру креслення 5Д49.78.1ГІСБзап № 559 виробництва ТОВ «ПТРЗ» у кількості 1 одиниці на аналогічну продукцію належної якості.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог стосовно заміни продукції неналежної якості, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій та витрат за роботи по демонтажу неякісної продукція, як такі, що є похідними від основної вимоги.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із наданими до матеріалів справи доказами, розмір судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом даної справи, становив 16 344,00 грн.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, на підтвердження судових витрат, понесених на проведення по справі судової експертизи, відповідачем надано рахунок № 20-1620/1621 від 12.05.2020 року на суму 16 344,00 грн. та платіжне доручення № 2416 від 25.05.2020 на суму 16 344,00 грн.

За таких обставин, беручи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позову, враховуючи, що відповідачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту понесення судових витрат на проведення судової експертизи в розмірі 16 344,00 грн. у межах розгляду справи № 917/1963/19, суд вважає за необхідне стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. Також судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, ) в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (пр-т Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049, код ЄДРПОУ ВСП: 40081347) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод" (вул. Гайового, буд. 30, м. Полтава, 36005, ) - 16 344,00 грн. судових витрат на проведення експертизи.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 09.08.2021 року.

Суддя Білоусов С. М.