УХВАЛА

17 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/49/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислової фінансової компанії "Теркон" - Мінаєва Д.Д.,

відповідача - акціонерного товариства "Українська залізниця" - Сімчука І.А.,

розглянув матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця)

на рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2020

(суддя Бондарчук В.В.) та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021

(головуючий суддя - Мартюк А.І., суддя Зубець Л.П. і Алданова С.О.)

зі справи № 910/49/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислової фінансової компанії "Теркон" (далі - Товариство)

до Залізниці

про стягнення 3 416 921,64 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про стягнення 3 416 921,64 грн., у тому числі: 2 963 352,00 грн. - основний борг, 253 148,57 грн. - пеня, 78 254,49 грн. - 3% річних, 122 166,58 грн. - "інфляційні втрати".

2. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг згідно з договором про надання послуг від 26.11.2018 №П3/П-181737/НЮ (далі - Договір).

3. У подальшому розмір позовних вимог було зменшено до 2 867 760,00 грн. основної заборгованості; також позивач нарахував на суму пеню в розмірі 253 148,57 грн., 3% у сумі 78 254,49 грн. та "інфляційні збитки" в розмірі 122 166,58 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції

4. Рішенням господарського суду міста Києва від 27.07.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021: позов задоволено частково; стягнуто із Залізниці на користь Товариства заборгованість у сумі 2 867 760 грн., пеню в сумі 253 148,57 грн., 3% річних у сумі 78 254,49 грн., "інфляційні втрати" в сумі 86 706,42 грн., а також судовий збір; в іншій частині позову відмовлено.

5. Рішення та постанову мотивовано обґрунтованістю позовних вимог саме в зазначених сумах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. У касаційній скарзі до Верховного Суду Залізниця, зазначаючи про порушення попередніми судовими інстанціями норм процесуального права, прийняття оскаржуваних судових рішень без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних відносинах, просить відповідні судові рішення зі справи скасувати, направивши останню на новий розгляд.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи, особи, яка подала касаційну скаргу

7. Судами не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, чим порушено частину першу статті 74, частину четверту статті 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

8. Судами було неправильно застосовано норми матеріального права: частину першу статті 712, статтю 901 Цивільного кодексу України, статті 3 та 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

9. Оскаржувані рішення та постанову прийнято без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16, від 25.09.2019 у справі № 520/11437/18, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18, від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 12.06.2019 у справі № 487/10128-14-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 522/14890/16-ц.

Доводи іншого учасника справи

10. Відзив на касаційну скаргу не надходив.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Залізницею (замовником) і Товариством (виконавцем) укладено Договір, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується своїми силами і засобами надати послуги з капітального ремонту колійного інструменту; замовник зобов`язується прийняти і оплатити надані послуги в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

12. За порушення строків оплати за надані послуги замовник сплачує пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення (пункт 9.2 Договору).

13. У додатку № 2 до Договору сторони погодили перелік електроагрегатів АД-4, ЕД-4, що підлягають ремонту (із зазначенням інвентарних номерів).

14. 05.12.2018 сторонами підписано акт приймання-передачі електроагрегатів, що підлягають ремонту.

15. 29.12.2018 сторонами підписано низку актів здачі-прийняття наданих послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем виконано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 2 867 760 грн.

16. Товариство звернулося з позовом у даній справі у зв`язку з несплатою Залізницею наданих послуг з капітального ремонту електроагрегатів АД-4, ЕД-4 у кількості 62 шт.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що взагалі не були надані послуги з ремонту електроагрегатів АД-4, ЕД-4, на підтвердження чого надав суду висновок експертного товарознавчого дослідження рухомого майна (електроагрегатів), складений експертом Цепою Ю.В., а також заяву свідка Кляпця А.П., які як докази судом відхилені.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

17. Частина шоста статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів":

- висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

18. ГПК України:

частина четверта статті 236:

- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду;

пункт 1 частини другої статті 287:

- підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

пункт 5 частини першої статті 296:

- суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Зазначені в пункті 18 цієї ухвали норми процесуального права спрямовані на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у мотивувальних частинах постанов (ухвал) Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 28.04.2020 у справі № 554/6777/17, від 16.09.2020 у справі № 450/1726/16-ц.

20. У справі, що розглядається, позовні вимоги було заявлено про стягнення суми заборгованості за Договором та відповідних сум пені, процентів річних та інфляційних нарахувань.

21. Водночас у справі № 912/1856/16, на правовий висновок Верховного Суду в якій посилався скаржник (постанова від 22.01.2019), розглядався спір між фермерським господарством і Головним управлінням Держгеокадастру про визнання недійсними рішень, визнання поновленим договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

22. У справі № 520/11437/18, на правовий висновок Верховного Суду в якій посилався скаржник (постанова від 25.09.2019), розглядався позов товариства з обмеженою відповідальністю "Едікт" до органу Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення.

23. У справі № 910/11511/18, на правовий висновок Верховного Суду в якій посилався скаржник (постанова від 14.05.2019), розглядався спір про визнання правочину удаваним; у справі, що розглядається, подібний спір не вирішувався.

24. У справі № 924/1473/15, на правовий висновок Верховного Суду в якій посилався скаржник (постанова від 25.06.2019), йшлося про часткове визнання недійсним та скасування рішення міської ради, визнання права постійного користування земельною ділянкою.

25. У справі № 910/8357/18, на правовий висновок Верховного Суду в якій посилався скаржник (постанова від 28.11.2019), вирішувався спір про визнання недійсним договору поруки.

26. У справі № 904/4262/17, на правовий висновок Верховного Суду в якій посилався скаржник (постанова від 17.09.2020), вирішувалося питання про визнання договору купівлі-продажу недійсним у межах справи про банкрутство.

27. У справі № 487/10128-14-ц, на правовий висновок Верховного Суду в якій посилався скаржник (постанова від 12.06.2019), вирішувався спір за позовом прокурора в інтересах держави до міської ради про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішення ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки.

28. У справі № 522/14890/16-ц, на правовий висновок Верховного Суду в якій посилався скаржник (постанова від 23.01.2019), вирішувався спір про визнання договору позики припиненим, визнання договору купівлі-продажу удаваним правочином, визнання застави припиненою, визнання права власності, визнання неправомірними дій з передачі майна.

29. Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16 Судом не приймається, оскільки постанова за таким номером та від такої дати відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень та діловодстві спеціалізованого суду.

30. Отже, дана справа і справи, на правові висновки Верховного Суду в яких посилався скаржник в обґрунтування наявності підстави для подання касаційної скарги, різняться, відповідно, і за суб`єктним складом сторін спірних правовідносин, і за складом учасників таких правовідносин, і за правовим регулюванням цих правовідносин, і за предметом та підставою позовних вимог і предметом спору, і за з`ясованою попередніми судовими інстанціями фактично-доказовою базою у справах (обставинами останніх та зібраними в них доказами), тобто за істотними правовими ознаками.

Тому правовідносини в зазначених скаржником справах, з одного боку, і в даній справі - з іншого не є подібними, а доводи скаржника про неврахування попередніми судовими інстанціями відповідних висновків Верховного Суду не знаходять підтвердження, і касаційне провадження підлягає закриттю на підставі наведеного припису пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

31. У зв`язку з тим, що касаційне провадження зі справи закривається, судові витрати в даній справі з урахуванням вимог статей 129, 130 ГПК України розподілу не підлягають. Адже за змістом зазначених норм покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (причому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження).

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі № 910/49/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов