ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 рокуСправа № 912/1263/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Кравченка О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1263/21

за позовом: Дочірнього підприємства "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", 22436, Вінницька область, Калинівський район, с. Павлівка, вул. Коцюбинського, 62

до: Фермерського господарства "Колос", 26523, Кіровоградська область, Голованівський район. с. Ємилівка, вул. Степова, 3

про стягнення 577 829,56 грн

Представники:

від позивача - Цимбал А.А., адвокат, ордер серії КС №790649 від 09.04.2021 (в режимі відеоконференції);

від відповідач - Глазков А.С., адвокат, ордер серії ВА № 1007571 від 25.05.2021.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дочірнє підприємство "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (далі - ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Фермерського господарства "Колос" (далі - ФГ "Колос", відповідач) про стягнення заборгованості в загальній сумі 963 960,90 грн, з яких:

- за договором поставки насіння в кредит 2020 №013-БВ від 28.04.2020: 236 065,68 грн сума основної заборгованості; 13 885,80 грн - пеня; 47 213,14 грн - штраф; 13 270,70 грн - інфляційне збільшення; 34 148,58 грн - 30% річних; 41 547,44 грн - відсотки за користування товарним кредитом;

- за договором поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020: 302 788,57 грн - сума основної заборгованості; 30 700,36 грн - пеня; 100 557,70 грн - штраф; 23 414,36 грн - інфляційне збільшення; 54 277,94 грн - 30% річних; 66 090,63 грн - відсотки за користування товарним кредитом, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування підстав позову вказано про неналежне виконання ФГ "Колос" своїх зобов`язань в частині оплати вартості поставленого за договорами товару.

Згідно ухвали суду від 26.04.2021 у справі №912/1201/21 роз`єднано позовні вимоги та виділено у самостійне провадження позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020.

Ухвалою від 26.04.2021 позовну заяву про стягнення заборгованості за договором поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020 у сумі: 302 788,57 грн - основної заборгованості; 30 700,36 грн - пеня; 100 557,70 грн - штраф; 23 414,36 грн - інфляційне збільшення; 54 277,94 грн - 30% річних; 66 090,63 грн - відсотки за користування товарним кредитом, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/1263/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.05.2021, сторонам встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

В підготовчому засіданні 25.05.2021 розгляд справи відкладено до 24.06.2021.

14.06.2021 від ФГ "Колос" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав суму основного боргу в розмірі 302 788,57 грн та висловив позивачу пропозицію вирішити даний спір шляхом укладення мирової угоди. Згідно відзиву, відповідач заперечив проти стягнення інфляційних втрат, оскільки умовами договору встановлено ціну за товар з прив`язкою до іноземної валюти, та виклав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій і клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з відзивом подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву.

В підготовчому засіданні 24.06.2021 судом постановлено ухвалу, відповідно до якої за клопотанням відповідача продовжено останньому строк на подання відзиву на позов та враховано під час розгляду справи поданий відзив з доказами; за ініціативою суду продовжено позивачу строк на подання відповіді на відзив на п`ять робочих днів з дня оголошення даної ухвали; в підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.07.2021.

05.07.2021 на адресу суду від ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" надійшла відповідь на відзив, в якій викладено наступні доводи стосовно заперечень відповідача: пропозиція відповідача щодо примирення не може бути прийнята, оскільки відповідач вже допустив порушення та на день подання позову не вжив жодних дій задля зменшення заборгованості; заява про зменшення штрафних санкцій задоволенню не підлягає так як відповідачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження того, що ним вживались будь-які заходи, покликані на недопущення виникнення заборгованості або ж мінімізації її розміру; розмір штрафних санкцій визначено умовами договору, а тому позивач не зобов`язаний додатково надавати докази на підтвердження понесених збитків; щодо зменшення витрат на надання професійної правничої допомоги - відповідачем не обґрунтовано таких підстав щодо їх неспівмірності та непропорційності.

В підготовчому засіданні 13.07.2021 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.07.2021.

22.07.2021 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, в якому оголошено перерву до 04.08.2021.

28.07.2021 надійшла заява позивача про відшкодування витрат на правову допомогу з доказами таких витрат.

Оскільки подана заява та докази стосуються лише судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приймає зазначену заяву з доказами для вирішення питання щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

04.08.2021 продовжено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано повністю; представником відповідача заперечено позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та підтримано клопотання про зменшенні розміру штрафних санкцій і зменшення судових витрат позивача на надання професійної правничої допомоги.

В судовому засіданні судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

28.04.2020 між ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (Постачальник) та ФГ "Колос" (Покупець) укладено договір поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався продати та поставити Покупцеві мінеральні добрива (далі - Товар), а Покупець - приймати зазначений Товар та оплачувати його вартість згідно встановленого цим Договором порядку (а.с. 12-13).

Згідно Договору, ціна Товару та/або його окремої партії визначається та вказується в Специфікаціях до цього Договору та/або видаткових накладних на дату їх складення, що є його невід`ємними частинами. Сторони встановлюють та вказують ціну Товару (та/або кожної партії Товару) у національній валюті України - гривні, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті, доларах США та/або ЄВРО про, що зазначають в Специфікаціях. (пункт 3.1.).

Загальна ціна Товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на Товар на дату здійснення кожного фактичного платежу - є фактичною загальною ціною Товару по цьому Договору, яку Покупець зобов`язаний оплатити в строки (терміни) встановлені в Специфікаціях. Перерахунок (коригування) ціни Товару може робитися необмежену кількість разів у порядку визначеному пункті 3.2. (пункт 3.2.).

Покупець зобов`язується здійснити оплату за Товар у строки (терміни) встановлені в Специфікаціях до цього Договору (пункт 4.1.).

Поставка Товару здійснюються на умовах ЕХW - склад Постачальника відповідно до Правил ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі "ІНОТЕРМС 2010", які застосовуються сторонами з урахуванням особливостей, пов`язаних з внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, які випливають з умов цього Договору (пункт 5.1.).

В розділі 7 Договору погоджено наступну відповідальність Покупця:

пункт 7.3. - у разі прострочення строків (термінів) оплати Товару визначених в п. 4.1. Договору та Специфікаціях, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобов`язань та припиняється в день виконання винною стороною зобов`язань за договором, забезпечених санкцією;

пункт 7.5. - в разі порушення Покупцем строків оплати за Товар (його партію), встановлених Договором та/або Специфікаціями, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від суми песплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості Товару. Штраф сплачується Покупцем за кожне порушення строків проведення оплати встановлених Договором (та/або Специфікаціями);

пункт 7.6. - відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 30 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Згідно з пунктом 7.9. Договору, строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції (в тому числі неустойка) за прострочення виконання зобов`язань за цим Договором нараховуються до моменту належного та повного виконання відповідного зобов`язання в межах строку загальної позовної давності (ст. 257 ЦК України). До вимог про стягнення штрафних санкцій (в тому числі неустойки) за цим Договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, Кредитор за зобов`язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за цим Договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

Крім того, в пункті 7.7. Договору сторони прийшли до взаємної згоди, що оскільки Товар за цим договором продається Покупцю з відстроченням або з розстроченням платежу, Постачальник має право, а Покупець погоджується з тим, що у разі порушення Покупцем строків оплати вказаних в договорі (та/або Специфікаціях до договору), Товар вважається проданим на умовах товарного кредиту та відповідно до вимог ст. 536, ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, Постачальник нараховує Покупцеві відсотки за користування товарним кредитом, без додаткового погодження з Покупцем, за період від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати у розмірі 0,1 % в день від вартості переданого, але неоплаченого товару.

Згідно з пунктом 10.1. Договору, цей Договір діє з дати підписання до 31.12.2020 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором.

До вказаного Договору між сторонами підписано наступні специфікації на поставку Товару: № 001 від 28.04.2020 на суму 300 097,81 грн; № 002 від 11.06.2020 на суму 41 580,00 грн; № 1/ЗЗР від 11.06.2020 на суму 161 110,24 грн (на звороті а.с 13, 15 17).

В специфікаціях встановлено строк оплати Товару до 15.10.2020.

Згідно видаткових накладних та товарно-транспортних накладних відповідачу поставлено Товар на загальну суму 502 788,51 грн, а саме:

30.04.2020 за видатковою накладною № 46 на суму 300 097,81 грн;

12.06.2020 за видатковою накладною № РНСк2-0000188 на сум 41 580,00 грн;

12.06.2020 за видатковою накладною № РНСк1-0000061 на сум 161 110,70 грн (а.с. 16-19).

За отриманий Товар ФГ "Колос" 17.12.2020 сплачено на рахунок ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" 200 000,00 грн (а.с. 20).

29.04.2020 ФГ "Колос" видано аграрну розписку в забезпечення виконання зобов`язання, у т.ч. за Договором поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020 (а.с. 20-25).

Причиною спору, згідно позову у даній справі, є відсутність повного розрахунку за поставлений Товар.

Норми права, застосовані судом при вирішенні спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Як передбачено в ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Покупець, в свою чергу, зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу, та оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. (ст. ст. 689, 692 Цивільного кодексу України).

За правилами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказаним положенням кореспондують приписи ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ст. 610 Цивільного кодексу України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу положень ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання є підставою для сплати штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), що передбачено ст. 230 Господарського кодексу України. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 Господарського кодексу України.

Згідно правил частин 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За вимогами ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Окрім того, ст. 625 встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 наведеної норми передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, частиною 5 ст. 694 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За правилами Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ст. 13).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 86).

Мотивована оцінка доводів сторін та поданих доказів.

На підставі укладеного Договору поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020 між сторонами виникли правовідносини поставки, в силу яких позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити Товар.

Згідно оформлених між сторонами видаткових накладних № 46 від 30.04.2020 та № № РНСк1-0000061, РНСк2-0000188 від 12.06.2020 позивач поставив, а відповідач отримав за Договором Товар на загальну суму 502 788,51 грн.

Розрахунок за отриманий Товар проведено ФГ "Колос" частково в розмірі 200 000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" 17.12.2020, а отже розмір заборгованості становить 302 788,51 грн.

Позивач помилково визначає суму боргу в частині копійок в розмірі 57 коп, оскільки математично сума копійок становить 51 коп (502 788,51 грн - 200 000,00 грн).

Відповідач під час розгляду справи не заперечив отримання Товару та відсутність його повної оплати, заборгованість визнав, а тому є підтвердженим матеріалами справи наявність у ФГ "Колос" заборгованості перед ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" за Договором поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020 в загальному розмірі 302 788,51 грн основного боргу (вартість поставленого Товару).

Оскільки згідно умов Договору Товар поставлявся в кредит, то на підставі ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, позивач має право нарахувати на прострочену суму проценти відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України в розмірі, встановленому Договором.

Як зазначено, згідно з пунктом 7.7. Договору розмір процентів становить 0,1% в день від вартості переданого, але не оплаченого Товару, за період від дня, коли товар мав бути оплачений до дня його фактичної оплати.

На підставі викладеного є правомірною вимога позивача про сплату відповідачем процентів за загальний період з 15.10.2020 до 08.04.2021 включно.

Разом з цим, позивачем під час розрахунку помилково включено до періоду прострочення за 17.12.2020 сплачену суму 200 000,00 грн, оскільки з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора.

Згідно наданої до справи банківської виписки по рахунку, грошові кошти в сумі 200 000,00 грн, які сплачено ФГ "Колос", зараховано на рахунок ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" 17.12.2020.

За вказаних обставин та в межах періоду розрахунку позивача, проценти за користування товарним кредитом становлять:

на суму 300 097,00 грн (тут і надалі сума, нарахування на яку здійснює позивач) за період з 15.10. по 16.12.2020 (63 к.дн.) в розмірі 18 906,11 грн

на суму 100 097,00 грн за період з 17.12.2020 по 08.04.2021 (113 к.дн.) в розмірі 11310,96 грн;

на суму 202 690,70 грн (41 580,00 грн + 161 110,70 грн) за період з 15.10.2020 по 08.04.2021 (176 к.дн.) в розмірі 35 673,56 грн,

а всього - 65 890,63 грн.

Як зазначено вище, згідно специфікацій до Договору, граничний строк оплати товару встановлено до 15.10.2020, а отже відсутність оплати у зазначений строк є порушенням зобов`язання, що в силу наведених вище положень законодавства, є підставою для застосування штрафних санкцій та нарахувань згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Частиною четвертою ст. 231 Господарського кодексу України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вже встановлено, в пункті 7.5. Договору сторони погодили відповідальність Покупця за порушення строків оплати за Товар у вигляді штрафу в розмірі 20% від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості Товару.

У відповідності до наведеного є правомірною вимога позивача про стягнення з ФГ "Колос" штрафу за порушення строків оплати в розмірі 100 557,70 грн, що складає 20% від загальної вартості несвоєчасно оплаченого Товару в розмірі 502 788,51 грн.

Також порушення строків оплати за Товар надає право позивачу вимагати сплату пені та відсотків річних. Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, сторони договору можуть встановити свій розмір процентів річних, як менший, так і більший від розміру, зазначеного у наведеній нормі.

Згідно умов Договору за порушення строків оплати сторони передбачили сплату Покупцем пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та встановили сплату Покупцем 30% річних від простроченої суми.

Зазначене підтверджує правомірність вимог позивача щодо сплати пені і 30% річних.

Поряд з цим, під час розрахунку наведених нарахувань позивачем не враховано наведене вище щодо безпідставного включення до періоду прострочення за 17.12.2020 сплаченої суми 200 000,00 грн.

Окрім того, позивачем неправильно визначено початок періоду прострочення, що слідує з наступного.

Як встановлено, згідно специфікацій встановлено кінцевий строк оплати "до 15 жовтня 2020 року".

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 252 зазначеного Кодексу термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Прийменники "до" і "по" в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь, а отже зазначення у специфікаціях терміну розрахунку до 15.10.2020, означає, що саме вказана дата є останнім днем строку виконання зобов`язання.

За вказаних обставин, початком періоду прострочення оплати вартості за Договором є 16.10.2020.

Окрім того, як вбачається з розрахунку, позивачем нараховано пеню по зобов`язаннях з оплати вартості Товару, поставленого за видатковою накладною № 48 від 30.04.2020, по 08.12.2021 включно. Тобто, пеня нарахована за період, який не настав згідно дати поданого позову.

Виходячи з дати позовної заяви (09.04.2021) та періоду прострочення, наведеного по іншим нарахуванням (по 08.04.2021), суд обмежує період нарахування пені по вказаній видатковій накладній по 08.04.2021. Стягнення пені за межами вказаної дати є передчасним, у зв`язку з відсутністю порушеного права на дату оформлення позову. Вказане не позбавляє права позивача звернутись з іншою позовною заявою про стягнення пені за період після 08.04.2021, оскільки підстави для стягнення пені за такий період будуть іншими (порушення права на відповідну дату).

З урахуванням викладеного та в межах розрахунку позивача, суд наводить наступний розрахунок пені і 30% річних:

на суму 300 097,00 грн за період з 16.10. по 16.12.2020 в розмірі 6 100,33 грн пені та 15 250,83 грн 30% річних;

на суму 100 097,00 грн за період з 17.12.2020 по 08.04.2021 в розмірі 3 813,31 грн пені та 9 293,31 грн 30% річних;

на суму 202 690,70 грн (41 580,00 грн + 161 110,70 грн) за період з 16.10.2020 по 08.04.2021 в розмірі 11 842,00 грн пені та 29 119,09 грн 30% річних,

а всього - 21 755,64 грн пені та 53 663,23 грн 30% річних.

Стосовно вимог про стягнення інфляційних нарахувань згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в розмірі 23 414,36 грн, суд не вбачає правових підстав для стягнення інфляційних, у зв`язку з наступним.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проте, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма Цивільного кодексу України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц.

Як встановлено матеріалами справи, згідно Договору поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020 та підписаних до Договору специфікацій вказано ціну Товару у національній валюті України - гривні та визначено її еквівалент в іноземній валюті - долар США.

В пункті 3.2. Договору сторони погодили коригування ціни Товару на день її фактичної оплати в залежності від курсу продажу іноземної валюти на день оплати.

При цьому, згідно з наведеним пунктом Договору, сума в гривнях, яку Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику як належну оплату повної вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару в доларах США та/або ЄВРО на курс продажу відповідної іноземної валюти, який буде встановлений на міжбанківському валютному ринку України в день, що передує дню фактичної оплати Покупцем ціни Товару з урахуванням вимог цього пункту. Сторони погодили, що процедура коригування ціни Товару у порядку передбаченому даним пунктом є погодженою на весь термін дії цього Договору та не вважається односторонньою зміною умов та ціни Договору та не потребує окремого погодження Сторін, оскільки Сторони погодили такий порядок та умови в Договорі.

Сторони встановили, що загальна ціна Товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на Товар на дату здійснення кожного фактичного платежу - є фактичною загальною ціною Товару по цьому Договору, яку Покупець зобов`язаний оплатити в строки (терміни) встановлені в Специфікаціях. Перерахунок (коригування) ціни Товару може робитися необмежену кількість разів у порядку визначеному в даному пункті.

Зазначене в даному пункті коригування ціни, також застосовується у випадку несвоєчасної оплати Товару Покупцем, За настання таких умов, Покупець оплачує повну вартість, придбаного Товару з урахуванням ціни скоригованої в порядку п. 3.2. цього Договору. При цьому, загальна ціна за Товар скоригована на курсову різницю визначається на дату здійснення фактичного платежу або на дату звернення до суду.

Таким чином, сторони в Договорі погодили коригування ціни Товару при здійснені його оплати відповідно до курсу іноземної валюти долара США, що компенсує втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції.

Не застосування позивачем при зверненні до суду з позовом у даній справі передбаченого Договором коригування не позбавляє ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" здійснити таке коригування в подальшому.

На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення 23 414,36 грн інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в частині стягнення з ФГ "Колос" на користь ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" заборгованості за Договором поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020 в розмірі: 302 788,51 грн основного боргу; 21 755,64 грн пені, 100 557,70 грн штрафу, 53 663,23 грн 30% річних та 65 890,63 грн відсотків за користування товарним кредитом.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

За змістом поданого відзиву відповідачем викладено заяву про зменшення штрафних санкцій, а саме пені і штрафу, з тих підстав, що відповідач не зміг вчасно виконати взяті на себе зобов`язання за Договором поставки в зв`язку зі складними погодними умовами в 2020 році, в результаті яких було зібрано врожаю набагато менше ніж очікувалося.

На підтвердження викладеного відповідачем надано лист Кіровоградського обласного центру з гідрометеорології від 30.09.2020 за вих. №12-138/256, в якому повідомлено, що впродовж другої половини липня і до 25 вересня 2020 року на території Голованівського району Кіровоградської області спостерігалися: дефіцит опадів, підвищений температурний режим, ґрунтова засуха, суховії, які негативно вплинули на формування врожаю соняшника (а.с. 86-87).

Також надано Акт №1 про обстеження посівів ФГ "Колос", який підписано працівниками ФГ "Колос" та головою і землевпорядником Семидубської сільської ради Голованівського району, відповідно до якого встановлено часткову загибель врожаю та знаходження його більшої частини в пригніченому стані (а.с. 88).

Відповідач зазначає, що про вищевикладені обставини повідомляв позивача усно.

Вказує, що ФГ "Колос" є представником малого бізнесу, в 2020 році відповідач отримав лише збитки, які пов`язані зі складними погодними умовами та карантинними обмеженнями введеними в країні.

Звернуто увагу на те, що позивачем заявлено до стягнення 54 277,94 грн - 30% річних та 66 090,63 грн - відсотки за користування товарним кредитом. Вважає, що майнові права та інтереси позивача ніяким чином не постраждали в даному випадку, оскільки на простроченні платежі відповідача було нараховано по суті 70% річних, що є в два рази більшим за середню відсоткову ставку на короткострокові кредити в Україні.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, вказуючи на те, що відповідачем не надано до суду доказів того, що ним вживались будь які заходи, покликані на недопущення виникнення заборгованості або ж мінімізації розміру штрафних санкцій, передбачених договором. Відповідач не звертався до позивача з пропозицією внесення змін до Договору поставки мінеральних добрив в кредит 2020 № 008-БВ від 28.04.2020 на предмет зменшення розміру штрафних санкцій, збільшення строку оплати за поставлений Товар, а також не вчиняв жодних інших дій для реструктуризації заборгованості.

За висновком позивача, розмір пені та штрафів, що були визначені умовами договору. погодженого сторонами (і не оспорювались відповідачем), є дійсними на даний момент, не є способом збагачення для позивача, а є засобом відповідальності боржника за порушення зобов`язання. Так як розмір штрафних санкцій прямо передбачений договором, тому позивач не зобов`язаний додатково надавати доказів на підтвердження понесених збитків чи додаткових витрат через прострочення оплати відповідачем, а заява відповідача про зменшення штрафних санкцій не може бути задоволена.

При розгляді заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (пені і штрафу) суд застосовує норми ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, якими передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В частині 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, положення якої також підлягають застосуванню в даному випадку, вказано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила господарське зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з: інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язань боржником; причини (причин) неналежного виконання зобов`язання; незначності прострочення; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в т.ч. вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (штрафу, пені) є правом суду; за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та встановлені обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (штрафу, пені).

Суд враховує, що згідно Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Тобто, основною діяльністю фермерського господарства є вирощування, переробка та реалізація сільськогосподарської продукції, по результатам чого господарство отримує прибуток і формує своє майно.

Згідно укладеного між сторонами Договору, заборгованість за яким є предметом стягнення у даній справі, кінцевим строком розрахунку визначено жовтень 2020 року. Поряд з цим, як слідує з наведених відповідачем пояснень та наданих доказів, впродовж липня-вересня 2020 року склалась несприятлива погода, у тому числі, для вирощування соняшника, що призвело до часткової загибелі посівів соняшника на полях ФГ "Колос".

Вказане вплинуло на формування прибутку ФГ "Колос", а також на планування діяльності господарства та на розрахунок зі своїми контрагентами за договорами.

Наведені обставини, за висновком суду, підлягають врахуванню під час вирішення питання щодо стягнення штрафних санкцій.

Суд також зазначає, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України має враховуватися також співвідношення штрафних санкцій з розміром збитків кредитора.

Аналіз вказаних норм права (місця їх розташування у кодексах, зв`язку з іншими нормами) дає підстави для висновку, що за змістом наведених норм розміром збитків потрібно розуміти саме суму, на яку нараховано неустойку. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16.

Відтак, при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій суд бере до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру штрафних санкцій. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

У справі, що розглядається, встановлено, що розмір заборгованості становить 302 788,51 грн, тоді як сума штрафних санкцій (пені і штрафу) складає 122 313,34 грн (21 755,64 грн пені + 100 557,70 грн штрафу), що складає 40% від суми заборгованості та є значним.

Окрім того, згідно позиції Верховного Суду, отримання кредитором, зокрема, процентів річних за ст. 625 Цивільного кодексу України, оцінюється судами як сума, яка поряд з штрафними санкціями, компенсує кредитору шкоду, завдану порушенням боржника (постановах Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, від 02.12.2020 у справі № 913/698/19).

Відповідно, присудження кредитору процентів річних дозволяє суду зменшити розмір штрафних санкцій.

У справі, що розглядається, встановлено, що згідно Договору позивач стягує проценти річних в розмірі 30% від простроченої суми, що становить 53 663,23 грн (17,72% від наявної заборгованості).

Крім того, позивач також стягує проценти за користування товарним кредитом, розмір яких склав 65 890,63 грн, а отже відсоток всіх додаткових нарахувань на суму заборгованості в даному випадку склав 79,88 % від суми боргу.

На підставі викладеного суд вважає наявними обставини, згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, для зменшення штрафних санкцій (пені і штрафу) за заявою відповідача.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги поведінку відповідача щодо визнання заборгованості та наведені причини невиконання, а також ступінь виконання відповідачем зобов`язання (сплата 200 000,00 грн) та інтереси позивача, дотримуючись принципу справедливості, пропорційності, збалансованості інтересів обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій, правомірність стягнення яких встановлена судом, на 40%.

Відповідно до вказаного зменшення, розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, становлять: 13 053,38 грн пені та 60 334,62 грн штрафу.

З підстав викладеного, позовні вимоги ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" про стягнення з ФГ "Колос" заборгованості за Договором поставки мінеральних добрив в кредит 2020 №008-БВ від 28.04.2020 підлягають частковому задоволенні в розмірі: 302 788,51 грн основного боргу; 13 053,38 грн пені, 60 334,62 грн штрафу, 53 663,23 грн 30% річних та 65 890,63 грн відсотків за користування товарним кредитом.

У задоволенні позову в іншій частині суд відмовляє за наведених вище підстав.

Судові витрати.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судовий збір за зменшеним судом розміром штрафних санкцій покладається на ФГ "Колос", без урахування зменшення такого розміру.

Щодо інших судових витрат, позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач будь-яких судових витрат не заявляє.

Судом встановлено, що згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку, доданого до позовної заяви, позивач включив витрати на послуги адвоката в розмірі 33 700,00 грн.

28.07.2021 до суду позивачем подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, відповідно до якої позивач просить покласти на відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7 300,00 грн.

На підтвердження зазначених витрат позивачем надано угоду № 63-сз/г-20 від 01.12.2020, яка укладена між ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (Клієнт) та адвокатом Цимбал Альоною Анатоліївно (Адвокат), предметом якої є надання Адвокатом правової допомоги Клієнту з наступних правових питань та у таких обсягах: здійснювати представництво Клієнта з приводу стягнення заборгованості з Фермерського господарства "Колос" (код ЄДРОПРУ 13756082) у всіх органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, органах дізнання, слідчих органах та в судах України з усіх без виключення питань, які безпосередньо стосуються Клієнта на будь-якій стадії процесів, у тому числі здійснювати захист інтересів Клієнта у якості його представника.

Згідно з договором, за надання правової допомоги Клієнт сплачує на Адвокату гонорар у розмірах та у строках, які визначаються актами прийому-передачі робіт (послуг).

22.07.2021 між позивачем та Адвокатом підписано Акт виконаних робіт № 2 до Угоди № 63-сз/г-20 про надання правової допомоги, відповідно до якого Адвокатом з 01 грудня 2021 року надано Клієнту правову допомогу відповідно до Угоди № 63-сз/г-20 про надання правової допомоги від 01.12.2020 року, а Клієнтом прийнято наступні послуги: написання відповіді на відзив; участь у судовому засіданні 22.07.2021 р.

Згідно Акта, вартість послуг становить 7 300, 00 грн.

Адвокатом оформлено рахунок-фактуру № 63-СЗ/Г-20/2 від 22.07.2021 на суму 7 300,00 грн, який оплачено ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" 26.07.2021, на підтвердження чого надано квитанцію до прибуткового касового ордера.

Відповідач у відповіді на відзив заявив клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з тих підстав, що наведена в попередньому розрахунку вартість однієї години роботи адвоката в розмірі 1 500,00 грн не відповідає складності справи та витраченому адвокатом часу.

При розгляді питання щодо відшкодування витрат позивача на надання професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI ), яка зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З наданих позивачем документів підтверджено фактичне надання Адвокатом правової допомоги ДП "Районний торговий дім" ВАТ МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" при супроводі судової справи про стягнення заборгованості з ФГ "Колос".

Правовідносини з адвокатом оформлено відповідним договором про надання правової допомоги, стосовно виконання якого 22.07.2020 оформлено Акт виконаних робіт. Згідно Акта виконаних робіт чітко вказано вид наданої допомоги, яка є фактичною наданою з огляду на участь Адвоката в засіданнях суду, у тому числі в засіданні суду 22.07.2021, та оформлення Адвокатом відповіді на відзив у даній справі.

Суд вважає, що розмір витрат на надання правничої допомоги, який фактично сплачено позивачем Адвокату в сумі 7 300,00 грн, відповідає критерію розумності, а також є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних Адвокатом робіт.

Відповідач, вказуючи на те, що зазначена позивачем вартість однієї години роботи адвоката в розмірі 1 500,00 грн не відповідає складності справи і витраченому адвокатом часу, не наводить будь-якого середнього розрахунку відповідних витрат, з посиланням на певні нормативно чи локально визначені рекомендації або ж на власну практику з урахуванням того, що інтереси відповідача у даній справі також представляє адвокат на підставі договору.

Окрім того, згідно наданих позивачем документів розмір гонорару Адвоката в даному випадку встановлено у твердій сумі без розрахунку витраченого часу.

За вказаних обставин суд не встановив підстав для зменшення розміру витрат позивача на надання професійної правничої допомоги.

Враховуючи підтвердження надання правових послуг та відповідність заявленої суми критеріям згідно ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд, на підставі п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, покладає судові витрати у вказаній позивачем сумі на обох сторін пропорційної розміру задоволених позовних вимог (без урахування зменшення штрафних санкцій). Тобто, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 6 880,98 грн, що складає 94,26% (розмір позовних вимог, правомірність заявлення яких встановлена судом).

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Колос" (26523, Кіровоградська область, Голованівський район. с. Ємилівка, вул. Степова, 3, ідентифікаційний код 13756082) на користь Дочірнього підприємства "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (22436, Вінницька область, Калинівський район, с. Павлівка, вул. Коцюбинського, 62, ідентифікаційний код 24893862) 302 788,51 грн основного боргу, 13 053,38 грн пені, 60 334,62 грн штрафу, 53 663,23 грн 30% річних, 65 890,63 грн відсотків за користування товарним кредитом, а також 8 169,93 грн судового збору та 6 880,98 грн витрат на надання професійної правничої допомоги.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Дочірньому підприємству "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на електронну адресу представника - адвокату Цимбал А.А.: ; Фермерському господарству "Колос" на електронну адресу представника - адвокату Глазкову А.С.: .

Повне рішення складено 13.08.2021.

Суддя В.В.Тимошевська