ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги на дії або бездіяльність

органу ДВС, приватного виконавця

"12" серпня 2021 р. Cправа №902/394/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги вих. №б/н від 07.07.2021 ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Печинської Альони Анатоліївни, поданої у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Фізичної особи-підприємця Ільченко Катерини Віталіївни, м.Жмеринка Жмеринського району Вінницької області

до ОСОБА_1 , м.Жмеринка Жмеринського району Вінницької області

до Ільченко Наталії Іванівни , м.Жмеринка Жмеринського району Вінницької області

про солідарне стягнення 496199,69 грн заборгованості згідно кредитного договору

за участю:

Заявника: ОСОБА_1 , паспорт № НОМЕР_1 від 22.06.2021;

Представника позивача (стягувача): Сілагіна Григорія Анатолійовича, довіреність б/н від 11.03.2021

Відповідач (ФОП Ільченко Катерина Віталіївна, ФОП Ільченко Наталії Іванівні): не з`явилися

Представник ВДВС: не з`явився

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.03.2020 повністю задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця Ільченко Катерини Віталіївни, ОСОБА_1 , а також Ільченко Наталії Іванівни заборгованості в сумі 496199,69 грн за договором кредитної лінії №411 від 19.12.2017, з яких: 409998,51 грн - основного боргу; 19994,22 грн - процентів; 55126,14 грн - пені за прострочення платежів по кредиту та відсотках; 6507,24 грн - інфляційних втрат; 4573,58 грн - 3% річних.

09.04.2020 на виконання вказаного рішення судом видано відповідні накази.

13.07.2021 до Господарського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Печинської А.А., здійснені в ході виконавчого провадження №63464523 по виконанню наказу у справі №902/394/19. У даній скарзі боржник просить суд наступне:

"1. Поновити строк для подання скарги на дії головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Печинської Альони Анатоліївни.

2. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Печинської Альони Анатоліївни, по визначенні вартості майна: земельної ділянки розташованої АДРЕСА_1 та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Скасувати та визнати протиправною оцінку майна згідно зі:

- Звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки розташованої АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ;

- Звітом про оцінку майна житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ".

Ухвалою суду від 19.07.2021 судом задоволено клопотання ОСОБА_1 та поновлено строк на подання скарги на дії приватного виконавця. Відкрито провадження по розгляду даної скарги з призначенням судового засідання на 02.08.2021.

За результатами судового засідання, 02.08.2021, судом постановлено ухвалу про оголошення перерви під час його проведення на 12.08.2021.

12.08.2021 до суду надійшли заперечення Жмеринського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області № 27808 від 11.08.2021 на скаргу ОСОБА_1 в яких зазначається, що термін оскарження звітів закінчився 27.05.2021. Таким чином, останній просить суд залишити без задоволення скаргу та розглянути її без участі представника відділу ДВС.

Також, 12.08.2021 до суду надійшли пояснення представника стягувача в яких останній зазначає, що вважає проведену оцінку законною. При цьому останній зазначає, що згідно іпотечного договору від 20.12.2017 предмет іпотеки передано в іпотеку за договірною ціною 359 577,00 грн (п.1.3., 1.4. іпотечного договору).

На визначену судом дату (12.08.2021) з`явилися представники боржника (заявника) та стягувача. Решта учасників справи не забезпечили явку уповноважених представників в судове засідання, хоча про місце, дату та час його проведення повідомлялися шляхом оформлення відповідних телефонограм та електронних повідомлень (телеграм).

Вказані види повідомлення узгоджуються з положеннями ч. 6 ст. 120 ГПК України відповідно до яких суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що учасники належним чином повідомлені про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутності, що передбачено ч.2 ст. 342 ГПК України.

Під час судового засідання, 12.08.2021, представник заявника (боржника) підтримав вимоги викладені у скарзі та просив суд їх задовольнити. Натомість представник стягувача щодо задоволення вимог скарги заперечував.

З метою прийняття рішення за результатами розгляду скарги на дії головного державного виконавця, суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин ухвали суду представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Таким чином, під час розгляду скарги судом встановлено наступне.

03.11.2020 Головним державним виконавцем Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Печинською Альоною Анатоліївною (далі по тексту також - головний державний виконавець) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 09.04.2020 по справі № 902/394/19.

Згідно постанови від 09.11.2020 головним державним виконавцем описано та накладено арешт на наступне майно:

1. Житловий будинок загальною площею 51.4 кв.м., житлова площа - 30,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

2. Земельна ділянка, кадастровий номер :00:003:0334, пл. 0,0398 (га), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, постановою від 02.02.2021 головним державним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та залучено для проведення оцінки арештованого майна Горобець Вікторію Вікторівну, яка має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України 21.04.2020 за №324/20.

14.04.2021 на адресу виконавчої служби надійшов Звіт про оцінку майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно висновку вказаної оцінки ринкова вартість об`єкта, станом на 08.02.2021, без урахування ПДВ становить 297 287 грн, що еквівалентно 10 705,00 доларів США, в тому числі вартість земельних поліпшень, що являють собою житловий будинок, без урахування земельної ділянки: 243 241,00 грн.

Окрім того, 14.04.2021 виконавча служба також отримала Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Згідно висновку оцінювача експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 54 046,00 грн.

Листом від 14.04.2021 № 13394 головний державний виконавець повідомив стягувача та боржника щодо результатів проведеної оцінки, а також повідомив про можливість ознайомлення з ними у Жмеринському міськрайонному відділі ДВС ЦЗМУ МЮ (м.Хмельницький).

18.05.2021 ОСОБА_1 , після ознайомлення із звітами про оцінку майна звернувся до Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про зупинення реалізації майна боржника у зв`язку з незаконними звітами про оцінку майна. Обґрунтовуючи вказану вимогу останній зазначає, що дані, які використовуються у звітах відрізняються від реальних показників ринку. При цьому боржник вказує, що завищені ціни об`єктів звіту призведуть до їх не реалізації, що в свою чергу вплине на можливість погашення заборгованості перед стягувачем.

Таким чином, боржник вважаючи, що визначена оцінка є завищеною та не відповідає реальним ринковим цінам, оскільки оцінювачем використано недопустимі аналоги при проведенні порівняння оцінки вартості майна, звернувся до суду із даною скаргою на дії головного державного виконавця.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступне.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Порядок проведення оцінки майна, залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання передбачені ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження". Так, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Враховуючи наведені норми матеріального права, за відсутності згоди сторін щодо самостійного визначення ринкової вартості майна боржника, головним держаним виконавцем правомірно залучено до виконавчого провадження суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості майна ОСОБА_1 , на яке необхідно звернути стягнення.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Як зазначалось вище, 14.04.2021 головному державному виконавцю надійшли звіти про оцінку майна, якими визначеної ринкову вартість арештованого майна.

В цей же день виконавцем направлено стягувачу та боржнику повідомлення про визначення вартості майна боржника..

Судом встановлено, що виконавець дотримувався вимог Закону України "Про виконавче провадження" щодо процедури залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та повідомлення сторін про визначення вартості майна боржника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду.

Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 24.07.2020 у справі № 906/696/18.

Щодо твердження скаржника про необ`єктивність проведеної оцінки майна, суд зазначає наступне.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Тобто, вищезазначеним Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника.

В свою чергу, Закон України "Про виконавче провадження" не містить обов`язку приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Вищезазначене узгоджується із правовим висновком викладеним, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №826/6706/18.

Боржник ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про арешт належного йому майна з метою його примусової реалізації для погашення боргу перед ПАТ "Державний ощадний банк України", однак не запропонував свою вартість арештованого майна та не спрямував зусиль на досягнення згоди зі стягувачем щодо вартості арештованого майна.

При цьому скаржник, отримавши повідомлення від приватного виконавця про результати оцінки описаного та арештованого майна, не скористався законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензування звіту з оцінки належної йому нерухомості.

В заяві від 17.05.2021 направленій скаржником відділу державної виконавчої служби не вказано обґрунтування недоліків Звітів про оцінку майна та необхідність рецензування такого звіту.

Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом № 1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Частиною шостою статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 1, а оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, статтею 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Дослідивши звіт про оцінку майна житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 судом встановлено застосування оцінювачем таких основних методичних підходів: витратний, дохідний, порівняльний. Процес оцінки включав в себе виконання наступних робіт: огляд об`єкта, збір спеціальної та загальної інформації, роботу оцінювача по визначенню вартості об`єкта, технічне оформлення звіту. Характеристика об`єкта оцінки містить вказівку на зовнішній візуальний огляд; фотофіксацію об`єкту (том 2 а. с. 147). При цьому оцінювачем зазначено, що дані про внутрішній стан приміщення отримані зі слів телефонної розмови з власником.

Щодо аргументів скаржника, що оцінювачем здійснено порівняння із об`єктами, які розташовані в різних територіальних місцевостях та з різними площами, що унеможливлює визначення вартості житлового будинку слід зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 15, 16 Національний стандарт № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження. При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Так, згідно пункту 6 Звіту про оцінку майна житлового будинку, оцінювачем проведено аналіз ринку об`єкта оцінки та Аналіз сегменту ринку до якого належить об`єкт оцінки.

При цьому із змісту пункту 8 "Визначення вартості об`єкту оцінки - порівняльним підходом" Звіту про оцінку майна житлового будинку слідує, що на момент проведення оцінки, за ознаками: місцерозташування, функціональності та площі об`єкта, обрано 5 об`єктів - порівняння, які розташовані в м.Жмеринка, площа об`єктів- порівняння коливається від 52м2 до 70м2, порівняно з об`єктом оцінки 51,4м2.

Одночасно суд зауважує, що до розрахунку приймається вартість м2, а не вартість будинку, як одиничного показника.

Зазначеним спростовується наведена вище позиція скаржника.

Окрім того, також не відповідає дійсності твердження скаржника, що оцінювачем вказано у Звіті про оцінку майна житлового будинку, що будинок не придатний для проживання.

Так, у пункті 4.2 Звіту про оцінку майна (том 2, а.с. 136) оцінювачем охарактеризовано технічний стан будинку, як задовільний, тобто елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту вже в даний час.

Судом також досліджено Звіт про експертну грошову оцінку земельної діялнки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (далі по тексту також - Звіт про експертну грошову оцінку). Так, із змісту вказаного Звіту слідує наступне:

1. Мета оцінки: визначення оцінної вартості земельної ділянки;

2. Використання (функція) оцінки: визначення ринкової вартості земельної ділянки, як стартової ціни для продажу з аукціону;

3. Обрані методичні підходи до оцінки: Зіставлення цін продажів подібних земельних ділянок.

Згідно розділу "Розрахунок оцінної вартості земельної ділянки" Звіту про експертну грошову оцінку, оцінювачем проведено аналіз ринку об`єкта оцінки та Аналіз сегменту ринку до якого належить об`єкт оцінки. Зокрема на момент проведення оцінки, за ознаками: місцерозташування, функціональності та площі об`єкту, обрано 5 об`єктів - порівняння, які розташовані в м.Жмеринка, площа об`єктів- порівняння коливається від 800 м2 до 1400 м2, порівняно з об`єктом оцінки 398 м2.

Одночасно суд зауважує, що до розрахунку приймається вартість м2, а не вартість земельної ділянки, як одиничного показника.

За таких обставин, проаналізувавши звіти про оцінку майна житлового будинку та про експертну грошову оцінку земельної ділянки суд приходить до висновку про їх відповідність Національним стандартам. У зв`язку із чим, господарський суд вважає необґрунтованими вимоги скаржника щодо визнання вказаних оцінок протиправними та їх скасування.

Більше того, суд вважає за необхідне зазначити, що об`єкти оцінок (житловий будинок та земельна ділянка), що належать ОСОБА_1 передано останнім в іпотеку ПАТ "Державний ощадний банк України" згідно з Іпотечним договором від 20.12.2017. При цьому за взаємною згодою сторін вартість предмету іпотеки визначено у сумі 359 577,00 грн, в тому числі: договірна вартість житлового будинку, загальною площею 51,4 кв.м., який знаходить у АДРЕСА_1 становить 309 860,00 грн; договірна ціна земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 49 717,00 грн.

Щодо наданої скаржником "експертної оцінки майна", за підписом ОСОБА_3 , який зазначений як сертифікований ріелтор, провідний спеціаліст з операцій з нерухомості, член асоціації фахівців з нерухомості (ріелторів) України суд зазначає, що вона не є допустимим доказом в розумінні ст. 76 ГПК України відповідно до положення якої обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначалось вище, для проведення оцінки майна, відповідно до змісту ст. 20 З.У. "Про виконавче провадження" залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання.

Водночас як слідує із змісту положень ст.98 ГПК України на замовлення учасника справи може бути наданий висновок експерта, який повинний відповідати вимогам встановленим у даній статті.

Поряд з тим, надана скаржником "експертна оцінка майна" не є висновком судового експерта в розумінні положень З.У. "Про судову експертизу", а так само і звітом про оцінку майна в розумінні положень З.У. "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Таким чином, інформація зазначена в "експертній оцінка майна" не може бути прийнята судом до уваги та ставити під сумнів результати оскаржуваних оцінок.

За приписами ч.1, п.1 ч.3 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, з поміж іншого, є верховенство права.

Згідно із статтею 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 73 ГПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 339, ч. 1 ст. 342, ч.ч.1, 2 ст.343 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012 р. викладено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в даному випадку ОСОБА_1 не підтвердив належними та допустимими доказами, що дії головного держаного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Печинської Альони Анатоліївни, по визначенні вартості майна: земельної ділянки та житлового будинку є незаконними.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що вимоги скарги ґрунтуються на припущеннях скаржника, не доведені у встановленому законом порядку, відтак є необґрунтованими та безпідставними.

За наведеного суд відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні скарги б/н від 07.07.2021 ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Печинської Альони Анатоліївни.

2. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. Дана ухвала суду від 12.08.2021 підписано суддею та набрала законної сили 17.08.2021.

4. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, підпункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

5. Ухвалу суду від 12.08.2021 у справі №902/394/21 направити згідно переліку рекомендованими листами та на електронні адреси учасників справи: ДВС (); скаржника (ІНФОРМАЦІЯ_1); стягувача (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ФОП Ільченко Катерині Віталіївні - АДРЕСА_2 ;

3 - ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 ;

4 - ФОП Ільченко Наталії Іванівні - АДРЕСА_4