ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2021 справа № 914/515/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Чорної І.Б., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка

про: стягнення 35 874,63 грн.,

та за зустрічним позовом: Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка

до відповідача (за зустрічним позовом): Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про: визнання недійсними окремих положень договору,

Представники

позивача (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився

відповідача(позивача за зустрічним позовом): не з`явився

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка про стягнення 35 874,63 грн.

09.03.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

19.03.2021р. на поштову адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№6768/21.

24.03.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 21.04.2021р.; явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

При цьому, 20.04.2021р. на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання недійсними окремих положень договору.

21.04.2021р. Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на електронну адресу суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№9572/21.

У судове засідання 21.04.2021р. з`явився повноважний представник Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка.

Протокольною ухвалою від 21.04.2021р. суд постановив розгляд справи відкласти на 12.05.2021р.

22.04.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом, перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №914/515/21 за правилами загального позовного провадження.

Крім того, судом визначено, оскільки 21.04.2021р. Господарським судом Львівської області ухвалено відкласти судове засідання у цій справі на 12.05.2021р., підстави для визначення іншої дати проведення судового засідання у цій справі відсутні.

12.05.2021р. на адресу суду від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічний позов, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№10950/21.

У судове засідання 12.05.2021р. позивачем (відповідач за зустрічним позовом) участь повноважного представника не забезпечено.

Протокольною ухвалою від 12.05.2021р. суд постановив розгляд справи відкласти на 16.06.2021р.

Ухвалою від 12.05.2021р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав позивача (відповідача за зустрічним позовом) у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, відкладеного на 16.06.2021р.

У судове засідання 16.06.2021р. з`явився представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача (позивача за зустрічним позовом).

Протокольною ухвалою від 16.06.2021р. суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 30.06.2021р.

У судове засідання 30.06.2021р. з`явився представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача (позивача за зустрічним позовом).

Протокольною ухвалою від 30.06.2021р. суд постановив оголосити перерву в судовому засіданні до 04.08.2021р.

04.08.2021р. в судовому засіданні участь повноважних представників не забезпечено.

Позиція позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом):

Оскільки, як вважає позивач, відповідач свого обов`язку по своєчасній оплаті поставленого природного газу не виконав, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 29 489,80 грн., як основної заборгованості по договору. За прострочення виконання зобов`язання по оплаті за поставлений природний газ, позивач також нарахував відповідачу 2 756,28 грн. пені, 1 507,54 грн. 3% річних та 1 445,00 грн. інфляційних втрат.

При цьому, заперечуючи доводи відповідача щодо первісних позовних вимог, вказує, що оплата у сумі 66 999,31 грн. була здійснена на підставі рахунку-фактури №26/2-19.19 від 14.01.2019р. по договору постачання природного газу №9229/18-ТЕ(Т)-21 від 29.11.2018р. за спожитий природний газ у грудні 2018 року, та відповідно була зарахована в погашення заборгованості по договору № 9229/18-ТЕ(Т)-21 від 29.11.2018р. за спожитий природний газ у грудні 2018 року, а предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за поставлений природний газ у період січень 2019 року - квітень 2019 року за договором №9570/19-ТЕ(Т)-21 укладеного 03.01.2019 року, тобто після поставки грудня 2018 року.

Щодо зустрічних позовних вимог, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) вважає, що Львівська національна музична академія імені М.В.Лисенка є юридичною особою, та не може вважатися побутовим споживачем в розумінні Правил постачання природного газу. Крім того, вважає, що Договір поставки природного газу №9570/19-ТЕ(Т)-21 від 03.01.2019р. не суперечить, як положенням статті 203 ЦК України так і іншим вимогам чинного законодавства, укладений на підставі вільного волевиявлення сторін, укладений в письмовій формі, підписаний сторонами та скріплений печатками.

Позиція відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом):

Виходячи із змісту заявлених зустрічних позовних вимог, позивач за зустрічним позовом вважає себе побутовим споживачем, і відтак стверджує, що вимоги п.3.13 (із підпунктами), 5.7, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3 Договору від 03.01.2019р. № 9570/19-ТЕ-(Т)-21 щодо нього застосовуватися не можуть та суперечать нормам законодавства, при цьому не конкретизуючи які саме.

Щодо заявлених первісних позовних вимог, зазначає, що заборгованість в розмірі 29 489,80 грн., як така відсутня, що стверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів справи, зокрема: №76 від 30.01.2019р., № 184 від 05.03.2019р., №304 від 28.03.2019р., № 305 від 28.03.2019р., № 437 від 03.05.2019р.

За результатами дослідження наданих учасниками справи доказів та матеріалів справи, пояснень представників сторін, суд встановив наступне:

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 р. № 226 змінено тип публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач) та Львівською національною музичною академією імені М.В. Лисенка (далі - Відповідач) 03.01.2019р. укладено договір № 9570/19-ТЕ(Т)-21 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 зазначеного Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, Позивач передає Відповідачу в період з 01.01.2019р. по 30.04.2019р., замовлений Відповідачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 34,000 тис.куб.м., в тому числі по місяцях, перелік яких із зазначенням обсягу (об`єму) наведено в п. 2.1 Договору.

Відповідно до п.2.2 Договору, Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби Споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених пунктом 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення.

Відповідно до п.2.4 Договору, перегляд та коригування замовлених Споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися за ініціативою Споживача шляхом підписання додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.

Відповідно до п.2.5 Договору, допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/- 5 відсотків(плюс/мінус п`ять відсотків) від зазначеного в п. 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа(включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем оплати згідно п.5.1 Договору, Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до Договору, пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються Сторонами з дня зазначеного в повідомленні Постачальника, яке направляється на електронну адресу Споживача, зазначену в пункті 12 цього Договору та розміщується на офіційному сайті Постачальника.

Відповідно до повідомлення №26-1333/1.17-19 від 21.02.2019р. Постачальник повідомив Споживача, що «з 01 березня 2019 року застосовуються наступні пункти відповідних Договорів: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору. Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договорів з 01 березня 2019р. Сторонами не застосовуються.

Пунктами Договору, що застосовуються з 01.03.2019р., передбачено, зокрема наступне.

(далі - оспорювані пункти Договору)

Пунктом 3.13 Договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Відповідачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, Відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Уф -Уп) х Ц х К,

де: Уф - о б 'єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Позивачем Відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Уп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018р. № 4) передбачено, що відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо Відповідач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

- Позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати Позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) п.6.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018р. № 4), Відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати Позивачу збитки, розраховані відповідно до п.3.13 Договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018р. № 4), Позивач має право вимагати від Відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення Відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш, ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені первісні та зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Судом встановлено, що при укладенні Договору постачання природного газу №9570/19-ТЕ(Т)-21 від 03.01.2019 року між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Львівською національною музичною академією імені М.В. Лисенка, сторонами було погоджено предмет договору, порядок та умови передачі, порядок обліку газу, ціну, порядок та умови проведення розрахунків, відповідальність сторін та інші умови відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, статей 655, 712 Цивільного кодексу України.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що сторони при укладенні спірного договору були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір, а тому всі умови спірного Договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Львівською національною музичною академією імені М.В. Лисенка було прийнято природний газ та здійснено розрахунки за вказаним договором в повному обсязі, без порушення строків оплати.

Договір, пункти якого просить визнати недійсними позивач за зустрічним позовом, укладений на підставі та у відповідності з Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496, Кодексом газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2494, постановою КМУ №867 від 19.10.2018 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", іншими нормативними актами (преамбула Договору).

Позивач жодним чином не обґрунтував в чому саме оскаржувані пункти Договору суперечать нормам законодавства, інтересам держави і суспільства.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пункти п.3.13 (із підпунктами), 5.7, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3 Договору від 03.01.2019р. № 9570/19-ТЕ-(Т)-21 постачання природного газу, укладеного між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Львівською національною музичною академією імені М.В. Лисенка не суперечать актам цивільного законодавства, а виконання умов зазначеного договору шляхом прийняття природного газу, здійснення оплати за отриманий товар на умовах вказаного договору, свідчить про погодження, прийняття та виконання сторонами умов оспорюваного договору.

Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496 (далі - Правила постачання природного газу): Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Договір №9570/19-ТЕ(Т)-21 від 03.01.2019р. укладений між ПАТ НАК «Нафтогаз України» та Львівською національною музичною академією ім. М.В. Лисенка, відтак остання є споживачем за вказаним Договором . Обидві сторони договору є юридичними особами, що спростовує твердження позивача за зустрічним позовом щодо уособлення себе з «побутовим споживачем».

Крім того, відповідно до п.1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка про визнання недійсними вищезазначених окремих положень договору є безпідставними, відповідно задоволенню не підлягають.

В матеріалах справи наявні платіжні доручення, якими підтверджуються здійснені проплати за фактично спожитий газ відповідно до договору від 03.01.2019р. №9570/19-ТЕ (Т)-21 та спростовується наявність заборгованості в розмірі 29 489,80 грн., а саме:

- № 76 від 30.01.2019р. на суму 66 999,31 грн.,

- № 184 від 05.03.2019 р. на суму 67 074,13 грн.,

- № 304 від 28.03.2019 р. на суму 54 510,83 грн.,

- № 305 від 28.03.2019 р. на суму 7 579,06 гри.,

- № 437 від 03.05.2019 р. на суму 52 498,01 грн.

Крім того, сторони підписали Акт звірки від 25.03.2019р., де сальдо станом на 31.01.2019р. визначено у сумі 7 579,06 грн., що становило заборгованість по договору № 887/18-ТЕ(Т)-21Є, натомість у даній справі предметом розгляду є стягнення заборгованості за поставлений природний газ у період січень 2019 року - квітень 2019 року за договором №9570/19-ТЕ(Т)-21, укладеним 03.01.2019 року

В п. 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004р. № 22, та п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995р., визначено, що отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 904/12527/16 та від 26.09.2019р. у справі № 910/12934/18.

Як встановлено судом, матеріали справи містять докази своєчасної оплати спожитого природного газу; відповідачем надано спростування тверджень щодо несвоєчасної оплати отриманого товару.

Відповідно судом встановлено відсутність факту порушення Відповідачем прав Позивача за Договором поставки природного газу щодо отримання, зокрема, своєчасної плати за поставлений природний газ.

Таким чином, враховуючи, що згідно із платіжними дорученнями чітко вказано призначення платежу за постачання природнього газу; з посиланням на рахунок та договір, за який перераховуються кошти, яке Відповідач не змінював (не уточнював), суд приходить до висновку, що зарахування Позивачем сплачених Відповідачем коштів за поставку газу на погашення основного боргу за 2018 рік є необґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч.2 ст.624 Цивільного кодексу України, договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.

Таким чином, нормами цивільного законодавства передбачено право сторін на відшкодування збитків у разі неналежного виконання договірних зобов`язань та встановлення такого обов`язку у договорі, як у даному випадку.

Відповідно до Правил постачання природного газу, положення про відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування є істотною умовою договору про поставку природного газу, а тому посилання на незаконність включення спірних положень до умов договору судом відхиляються.

Крім того, чинним законодавством передбачено, що у разі недосягнення згоди щодо відшкодування збитків, зазначене питання вирішується у судовому порядку. При цьому, саме у таких судових процесах досліджується питання щодо обґрунтованості заявленого до стягнення розміру збитків та встановлення факту понесення збитків.

Однак, відсутність належних доказів на підтвердження реальності вчинення АТ "НАК "Нафтогаз України" витрат на компенсацію Оператору ГРМ (оператор газорозподільних мережах) вартості природного газу та недоведення зменшення майна АТ "НАК "Нафтогаз України" у результаті врегулювання небалансу, спричиненого меншим чи більшим обсягом спожитого природного газу Львівською національною музичною академією ім. М.В. Лисенка, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 676,01 грн. збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем неналежним виконанням зобов`язань за договором, відтак заявлені вимоги є необгрунтовані.

Відтак, як первісні позовні вимоги так і зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Судовий збір за подання первісного позову, відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача за первісним позовом, а судовий збір за подання зустрічного позову покладається на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в первісному позові повністю.

2. Відмовити в зустрічному позові повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 16.08.2021 р.

Суддя М.Р. Король