ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2021м. ДніпроСправа № 904/5605/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ"

до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА МАРГАНЕЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ"

про стягнення 113333,90грн., з яких 94237,83грн. основної заборгованості; 5695,91грн. трьох процентів річних; 13400,16грн. інфляційних втрат (договір №АПС-0400-М від 27.11.2019 про закупівлю пари та гарячої води; пов`язаної продукції)

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 04.06.2021 за вих.№58 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА МАРГАНЕЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ" (далі - відповідач) про стягнення 113333,90грн., з яких 94237,83грн. основної заборгованості; 5695,91грн. трьох процентів річних; 13400,16грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано на підставі договору №АПС-0400-М від 27.11.2019 про закупівлю пари та гарячої води; пов`язаної продукції.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/5605/21 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2021.

Ухвалою від 09.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 09.07.2021.

07.06.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 07.06.2021 за вих.№63 про об`єднання однорідних позовних заяв, яким просить об`єднати справу №904/5604/21 (суддя Васильєв О.Ю.), справу №904/5605/21 (суддя Петренко І.В.) та справу №904/5602/21 (суддя Бєлік В.Г.) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача в одне провадження. Клопотання від 07.06.2021 за вих.№63 залишено без розгляду.

29.06.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 24.06.2021 за вих.№481/2, яким просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 5695,91грн. трьох процентів річних та 13400,16грн. інфляційних втрат. Оглянувши відзив 24.06.2021 за вих.№481/2, господарський суд доходить висновку про його прийняття до розгляду.

07.07.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив від 06.007.2021 за вих.№78, якою позовні вимоги підтримано у повному обсязі. Оглянувши відповідь на відзив від 06.007.2021 за вих.№78, господарський суд доходить висновку про її прийняття до розгляду.

16.07.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення від 15.07.2021 за вих.№573/2, якими просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Оглянувши заперечення від 15.07.2021 за вих.№573/2, господарський суд доходить висновку про їх прийняття до розгляду.

У відповідності до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, строк для розгляду справи по суті розпочато.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.06.2009 по справі №16-рп/2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина.

Господарським судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

13.08.2021 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між сторонами укладено договір №АПС-0400-М від 27.11.2019 про закупівлю пари та гарячої води; пов`язаної продукції (далі - договір).

Належне виконання умов договору позивачем підтверджується Актом приймання-здачі №376 від 30.11.2019 та Актом приймання-здачі №456 від 31.12.2019.

Так, за період з листопада 2019 року по грудень 2019 року позивач надав послуги з постачання теплової енергії на суму 94237,83грн., проте відповідач не розрахувався за надані послуги у повному обсязі.

Між сторонами складено акт взаєморозрахунків станом на 01.01.2020, що підтверджує наявність заборгованості у відповідача перед позивачем у загальному розмірі 94237,83грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- три проценти річних за загальний період прострочення з 15.12.2019 по 03.06.2021 на загальну суму 5695,92грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з грудня 2019 року по квітень 2021 року на загальну суму 13400,16грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач посилається на запровадження карантину в результаті якого виникли складнощі при виконанні договору, а тому вбачає підстави для звільнення від відповідальності за неналежне виконання умов укладеного між сторонами договору.

ДОВОДИ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Позивач наголосив, що господарська діяльність відповідача не припинялася на час запровадження карантину, а отже відсутні підстави для звільнення останнього від відповідальності.

ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА ЩОДО НЕЗГОДИ З АРГУМЕНТАМИ ПОЗИВАЧА ВИКЛАДЕНИМИ У ВІДПОВІДІ НА ВІДЗИВ.

Відповідач надав контрозрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат та визнав правильним розмір трьох процентів річних у сумі 4011,45грн., а інфляційних втрат у сумі 9345,70грн. При цьому просить суд відмовити позивачу у задоволенні трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладення договору. 2. Природа договору. 3. Факт поставки товару. 4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості. 5. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, постачальник) та відповідачем (далі - відповідач, споживач), (разом іменовані - сторони) укладено договір №АПС-0400-М від 27.11.2019 про закупівлю пари та гарячої води; пов`язаної продукції (далі - договір).

Предмет договору. За цим договором постачальник бере на себе зобов`язання з постачання пари та гарячої води у 2019 році споживачу в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується вчасно оплачувати за постачання пари та гарячої води. Постачання пари та гарячої води здійснюється постачальником за місцем розташування об`єкту (об`єктів) споживача, а саме: місто Марганець, вулиця Дніпровська, 2а. Строк постачання пари та гарячої води за цим договором по 31.12.2019 (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Ціна цього договору встановлюється у національній валюті та становить 245243,54грн., у тому числі ПДВ 40873,92грн. (пункт 2.2 договору).

Строк. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до повного виконання договірних зобов`язань. Керуючись статтею 631 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди, що умови даного договору поширюють дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 15.10.2019. (пункт 8.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Вказані положення кореспондуються із положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Отже, двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок поставити певний товар і, водночас, покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт поставки товару.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.2 договору врегульовано, що розрахунковим періодом є календарний місяць за результатами якого підписується акт приймання-здачі пари та гарячої води (в двох примірниках) на відпуск-отримання пари та гарячої води.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 94237,83грн., що підтверджується:

1. Актом приймання-здачі №376 від 30.11.2019 на суму 40497,37грн.;

2. Актом приймання-здачі №456 від 31.12.2019 на суму 53740,46грн.;

Акти приймання-здачі підписані представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленої пари та гарячої води у листопаді-грудні 2019 року матеріали справи не містять.

Крім цього, матеріали справи містять складений між позивачем та відповідачем Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 за умовами якого відповідач визнав існування перед позивачем заборгованості у розмірі 94237,83грн.

Отже, факт поставки пари та гарячої води визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.1 договору визначено, що споживач за отриману пару та гарячу воду здійснює оплату у грошовій формі в національній грошовій валюті до 15 числа місяця наступного за розрахунковим за рахунками постачальника за затвердженими тарифами.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити його вартість.

Строк оплати пари та гарячої води у листопаді-грудні 2019 року є таким, що настав.

Доказів оплати товару в сумі 94237,83грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 94237,83грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (статті 525, 526 Цивільного кодексу України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 15.12.2019 по 03.06.2021 на загальну суму 5695,92грн.

Відповідач надав контррозрахунок трьох процентів річних та визнав правильний розмір у сумі 4011,45грн.; вимогу заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його таким, що містить помилки. Здійснивши власний перерахунок трьох процентів річних, господарський суд визнав правильним розмір трьох процентів річних у сумі 3999,41грн., яка і підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з грудня 2019 року по квітень 2021 року на загальну суму 13400,16грн.

Відповідач надав контррозрахунок інфляційних втрат та визнав правильний розмір у сумі 9345,70грн.; вимогу заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його таким, що містить помилки. Здійснивши власний перерахунок інфляційних втрат, господарський суд визнав правильним розмір інфляційних втрат у сумі 9345,70грн., яка і підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2154,91грн., з урахуванням того, що 94,93% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (Україна, 79040, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ГОРОДОЦЬКА, будинок 367 А; Ідентифікаційний код 40371795) до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА МАРГАНЕЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ" (Україна, 53400, Дніпропетровська обл., місто Марганець, ВУЛИЦЯ ДНІПРОВСЬКА, будинок 2-А; Ідентифікаційний код 03340989) про стягнення 113333,90грн., з яких 94237,83грн. основної заборгованості; 5695,91грн. трьох процентів річних; 13400,16грн. інфляційних втрат (договір №АПС-0400-М від 27.11.2019 про закупівлю пари та гарячої води; пов`язаної продукції) задовольнити частково.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА МАРГАНЕЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ" (Україна, 53400, Дніпропетровська обл., місто Марганець, ВУЛИЦЯ ДНІПРОВСЬКА, будинок 2-А; Ідентифікаційний код 03340989) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (Україна, 79040, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ГОРОДОЦЬКА, будинок 367 А; Ідентифікаційний код 40371795) 94237,83грн. (дев`яносто чотири тисячі двісті тридцять сім грн. 83 коп.) основної заборгованості; 3999,41грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 41 коп.) трьох процентів річних; 9345,70грн. (дев`ять тисяч триста сорок п`ять грн. 70 коп.) інфляційних втрат; 2154,91грн. (дві тисячі сто п`ятдесят чотири грн. 91 коп.) судового збору.

В частині стягнення з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА МАРГАНЕЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ" (Україна, 53400, Дніпропетровська обл., місто Марганець, ВУЛИЦЯ ДНІПРОВСЬКА, будинок 2-А; Ідентифікаційний код 03340989) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (Україна, 79040, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ГОРОДОЦЬКА, будинок 367 А; Ідентифікаційний код 40371795) 1696,50грн. трьох процентів річних та 4054,46грн. інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Дата підписання та складення повного судового рішення 13.08.2021.

Суддя І.В. Петренко