ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/697/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/697/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Інвестохіллс Веста», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль», м. Біла Церква

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Публічного акціонерного товариства «Білоцерківська

теплоелектроцентраль», м. Біла Церква

2. Приватного акціонерного товариства «Росава», м. Київ

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава-Брок»,

м. Біла Церква

про стягнення 40 681 293,73 грн.

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська

теплоелектроцентраль», м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова

компанія «Інвестохіллс Веста», м. Київ

про зміну Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/4

від 29.04.2004

за участю представників:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): Матюшко В.В., адвокат, довіреність

№ 143 від 28.12.2020,

Ревенко О.В., адвокат, довіреність

від 30.04.2021;

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): Гринчук О.Ю., адвокат, ордер серія

КВ № 806903 від 26.09.2019;

від третьої особи на стороні позивача за первісним позовом: не з`явився;

від третіх осіб на стороні відповідача за первісним позовом: 1. не з`явився;

2. не з`явився;

3. не з`явився

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про кредитну лінію № 25-04/4 від 29.04.2004 (додатковою угодою № 26 від 13.06.2008 до договору змінено його назву на Договір про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004) в розмірі 40 681 293,71 грн., що складається з: 24 955 000,00 грн. основної заборгованості по кредиту, 13 056 953,25 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2 669 340,48 грн. пені за прострочення сплати платежів по тілу кредиту та відсотках.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням позичальником - Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська теплоелектроцентраль" умов Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004 (з додатковими угодами до нього), укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Приватним акціонерним товариством «Білоцерківська теплоелектроцентраль».

Ухвалою суду від 14.03.2017 порушено провадження у справі № 911/697/17, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, та призначено розгляд справи на 05.04.2017.

Через канцелярію суду (вх. № 7976/17 від 14.03.2017) від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Через канцелярію суду (вх. № 40/17 від 22.03.2017) від позивача надійшла заява вих. № 3-242100/1636 від 21.03.2017 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в межах ціни позову та судового збору, які обліковуються на будь-яких рахунках відповідача.

Через канцелярію суду (на електронну адресу суду вх. № 7185/17 від 05.04.2017 та через Укрпошту вх. № 7339/17 від 06.04.2017) від третьої особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення по справі від 04.04.2017, в яких третя особа підтримала позовні вимоги позивача та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.04.2017 відкладено розгляд справи на 19.04.2017.

Ухвалою суду від 05.04.2017 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Через канцелярію суду (вх. № 8239/17 від 19.04.2017) від Публічного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» надійшло клопотання вих. № 45 від 19.04.2017 про залучення Публічне акціонерне товариство «Білоцерківська теплоелектроцентраль» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у справі № 911/697/17, оскільки Публічне акціонерне товариство «Білоцерківська теплоелектроцентраль» є поручителем Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» перед позивачем щодо виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів, що випливають з Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004.

В судовому засіданні 19.04.2017 відповідач надав клопотання від 19.04.2017 про витребування доказів, яке було частково задоволено судом.

Ухвалою суду від 19.04.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Білоцерківська теплоелектроцентраль», витребувано у позивача докази, відкладено розгляд справи на 12.05.2017.

Через канцелярію суду (вх. № 8341/17 від 20.04.2017) від позивача надійшло клопотання від 20.04.2017 про долучення доказів до матеріалів справи.

Через канцелярію суду (вх. № 9373/17 від 12.05.2017) від відповідача надійшло клопотання від 12.05.2017 про зупинення провадження у справі № 911/697/17 до вирішення пов`язаної з нею іншої справи № 910/7394/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним абзаців б), с) п. 3.1 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004.

В судовому засіданні 12.05.2017 відповідачем подано відзив від 12.05.2017 на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та зазначає, що позов не можна вважати обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, оскільки позивач не надав належний розрахунок заборгованості, тому що в доданому позивачем розрахунку відображаються видача кредиту, його погашення, нарахування та погашення процентів починаючи з 15.11.2013, а не з дати укладення договору та видачі кредиту 29.04.2004; банківська виписка, яка містить інформацію з обліку нарахованих процентів містить інформацію, яка суперечить іншим доказам у справі, що не дозволяє однозначно встановити розмір заборгованості відповідача; при нарахуванні пені позивачем не враховано ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано; застосування підвищеної ставки в розмірі 44 % з 26.11.2015 до траншів, які обліковуються на певних рахунках є безпідставним та призводить до зайвого нарахування процентів; позивачем не надано письмових заявок відповідача, на підставі яких видавались кредитні кошти.

Ухвалою суду 12.05.2017 відкладено розгляд справи на 17.05.2017.

Через канцелярію суду (вх. № 9696/17 від 16.05.2017) від позивача надійшли письмові заперечення від 16.05.2017 щодо зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 17.05.2017 відповідачем подано клопотання від 17.05.2017 про призначення у справі № 911/697/17 судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій.

Ухвалою суду від 17.05.2017 відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 911/697/17 до вирішення пов`язаної з нею іншої справи № 910/7394/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсними абзаців б), с) п. 3.1 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004, оскільки на підтвердження клопотання відповідачем не надано доказів порушення провадження у справі за вказаним позовом, та відкладено розгляд справи на 26.05.2017.

Через канцелярію суду (вх. № 10628/17 від 25.05.2017) позивач надав письмові заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Через канцелярію суду (вх. № 10749/17 від 26.05.2017) від відповідача надійшло клопотання від 26.05.2017 про зупинення провадження у справі № 911/697/17 до вирішення пов`язаної з нею іншої справи № 910/7394/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсними абзаців б), с) п. 3.1 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004.

Ухвалою суду від 26.05.2017 провадження у справі № 911/697/17 зупинено до остаточного вирішення господарським судом міста Києва справи № 910/7394/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсними абзаців б), с) п. 3.1 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004.

Через канцелярію суду (вх. № 27450/17 від 26.12.2017) від позивача надійшло клопотання від 26.12.2017 про поновлення провадження у справі № 911/697/17.

Ухвалою суду від 28.12.2017 поновлено провадження у справі № 911/697/17, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.01.2018.

Через канцелярію суду (вх. № 957/18 від 16.01.2018) від Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зміну укладеного між ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Договору мультивалютної кредитної лінії № 25-04/04 від 29.04.2004 (з наступними змінами та доповненнями до нього (в редакції Додаткової угоди № 30), шляхом виключення з нього абзаців б), с) п. 3.1 з моменту укладення.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що Додатковою удою № 30 від 26.07.2013 п. 3.1 Договору мультивалютної кредитної лінії № 25-04/04 від 29.04.2004 викладений у новій редакції. Відповідно до абзацу б) п. 3.1 Договору мультивалютної кредитної лінії позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 44,0 % річних за кредитом у національній валюті та 20,50 % річних за кредитом у доларах США за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що зазначений в п. 2.5 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до абзацу с) п. 3.1 Договору мультивалютної кредитної лінії № 25-04/04 від 29.04.2004 у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток 1 до цього договору) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 44,0 % річних за кредитом у національній валюті та 20,50 % річних за кредитом у доларах США від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка станом на 13.10.2016 з якої вбачається, що в момент впровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунках відповідача (позивача за зустрічним позовом), відкритих у цьому банку, заблоковано грошові кошти в сумі 18 168 754,57 грн. До моменту введення тимчасової адміністрації в банку відповідач (позивач за зустрічним позовом) виконував свої зобов`язання за кредитним договором належним чином.

Тому, відповідач (позивач за зустрічним позовом) вважає, що подальше виконання умов Кредитного договору без виключення з нього абзаців б), с) п. 3.1 Кредитного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін за цим договором, зокрема, майнові інтереси відповідача (позивача за зустрічним позовом), оскільки при укладенні Кредитного договору відповідач (позивач за зустрічним позовом) не міг передбачити можливості виникнення такої ситуації. Банк не повертає відповідачу (позивач за зустрічним позовом) грошові кошти в сумі 18 168 754,57 грн. і в той же час нараховує проценти по підвищеній ставці (44,0 % річних у гривні), у зв`язку із порушенням позичальником умов Кредитного договору, яке, в свою чергу, виникло через невиконання банком свого обов`язку перед відповідачем (позивачем за зустрічним позовом).

Через канцелярію суду (вх. № 1528/18 від 24.01.2018) від відповідача надійшло клопотання від 24.01.2018 про залучення до участі у справі № 911/697/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Росава», яке обґрунтовано тим, що ПрАТ «Росава» є майновим поручителем відповідача за Кредитним договором.

Через канцелярію суду (вх. № 1530/18 від 24.01.2018) від відповідача надійшло клопотання від 24.01.2018 про призначення у справі № 911/697/17 судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій.

Через канцелярію суду (вх. № 1529/18 від 24.01.2018) від відповідача надійшло клопотання від 24.01.2018 про витребування доказів.

Ухвалою суду від 24.01.2018 прийнято зустрічну позову заяву ПрАТ «Білоцеркцівська теплоелектроцентраль» (позивач за зустрічним позовом) до ПАТ «Банк «Фінакнси та Кредит» (відповідач за зустрічним позовом) про зміну Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004 для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 24.01.2018 суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача (позивача за зустрічним позовом) про витребування доказів, про залучення третьої особи, про призначення судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій та відклав підготовче засідання на 12.02.2018.

Через канцелярію суду (вх. № 2784/18 від 08.02.2018) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 08.02.2018 про зупинення провадження у справі № 911/697/17 до набрання законної сили рішенням у справі № 910/7394/17 (постановою Верховного Суду від 25.01.2018 скасовано рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 у справі № 910/7394/17, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції).

Через канцелярію суду (вх. № 2785/18 від 08.02.2018) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 08.02.2018 про зменшення розміру відповідальності відповідача за первісним позовом, в якому відповідач за первісним позовом просить суд зменшити розмір пені, нарахованої у зв`язку із неповерненням кредиту, та пені, нарахованої у зв`язку із неповерненням процентів, до 1 000,00 грн. та зменшити розмір процентів за користування грошовими коштами, а саме не застосовувати процентну ставку за користування грошовими коштами, що нарахована із застосуванням підвищеної процентної ставки у розмірі 44,0 % річних у гривні.

Через канцелярію суду (вх. № 2786/18 від 08.02.2018) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання про звільнення відповідача за первісним позовом від відповідальності, в якому відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить суд на підставі ст.ст. 216-219 Господарського кодексу України звільнити його повністю від сплати пені, нарахованої у зв`язку із неповерненням кредиту, та пені, нарахованої у зв`язку із неповерненням процентів; звільнити від сплати процентів за користування грошовими коштами, що нараховані із застосуванням підвищеної процентної ставки у розмірі 44,0 %.

Через канцелярію суду від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 08.02.2018 (вх. № 2787/18 від 08.02.2018) про витребування доказів та клопотання (уточнене) від 08.02.2018 (вх. № 2788/18 від 08.02.2018) про витребування доказів.

Через канцелярію суду (вх. № 2789/18 від 08.02.2018) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 08.02.2018 про призначення у справі № 911/697/17 судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій.

Через канцелярію суду (вх. № 2800/18 від 09.02.2018) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшов відзив від 08.02.2018, в якому відповідач проти первісного позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві, а саме, що Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 826/7697/16 були встановлені численні, систематичні, довготривалі порушення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» законодавства, при цьому жодних заходів для усунення цих порушень та приведення своєї діяльності у відповідність до чинних нормативів для банківських установ, вжито не було, що стало підставою для прийняття рішення про ліквідацію банку. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначає, що через прострочку кредитора (позивача за первісним позовом) боржник (відповідач за первісним позовом) не може виконати свого обов`язку за кредитним договором, тому у останнього відсутня прострочка виконання зобов`язання за кредитним договором. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) заперечує нарахування банком процентів за підвищеною ставкою. До відзиву відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) подано контррозрахунок заборгованості.

Через канцелярію суду (вх. № 2857/18 від 12.02.2018) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив від 07.02.2018 на зустрічну позовну заяву, в якому позивач (відповідач за зустрічним позовом) проти зустрічного позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволені з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов, а саме, що банком та позичальником було погоджено зміну умов зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку порушення строків повернення кредитних коштів; за таких обставин, встановлення банком та погодження позичальником обов`язку сплати процентів за підвищеною процентною ставкою у випадку порушення умов договору, як прояв волі сторін договору, у повній мірі відповідає вимогам діючого законодавства. Також позивач (відповідач за зустрічним позовом) просить суд застосувати строки позовної давності, які на думку позивача (відповідача за зустрічним позовом) розпочали свій перебіг з дати укладення додаткової угоди, якою були внесені зміни в Кредитний договір та збільшено процентну ставку, а саме з 26.07.2013, та спливли через три роки (загальний строк позовної давності), а із зустрічним позовом відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся до суду 16.01.2018.

Ухвалою суду від 12.02.2018 зупинено провадження у справі № 911/697/17 до остаточного вирішення господарським судом міста Києва справи № 910/7394/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсними абзаців б), с) п. 3.1 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 ухвалу господарського суду Київської області від 12.02.2018 у справі № 911/697/17 залишено без змін.

Через канцелярію суду (вх. № 13406/19 від 09.07.2019) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшла заява від 08.07.2019 про поновлення провадження у справі № 911/697/17.

Ухвалою суду від 19.07.2019 поновлено провадження у справі № 911/697/17 та призначено підготовче засідання на 21.08.2019.

Ухвалою суду від 21.08.2019 відкладено підготовче засідання на 09.09.2019.

Через канцелярію суду (вх. № 16995/19 від 06.09.2019) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшли письмові пояснення від 06.09.2019 із контррозрахунком відповідача (позивача за зустрічним позовом).

Через канцелярію суду (вх. № 17004/19 від 06.09.2019) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшла заява від 06.09.2019 про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом, в якій відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить доповнити прохальну частину зустрічної позовної заяви і окрім внесення змін в Договір про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004 (в редакції Додаткової угоди № 30) шляхом виключення абзаців б), с) п. 3.1 Договору, також просить виключити із договору п. 3.7 (в частині встановлення банком процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 44,0 % річних за кредитом у національній валюті (гривні) та 20,50 % за кредитом у доларах США за порушення позичальником зобов`язань, визначених цим п. 3.7 договору) та виключити п. 8.3 договору.

Через канцелярію суду (вх. № 17006/19 від 06.09.2019) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 06.09.2019 про залучення до участі у справі № 911/697/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Росава», оскільки останнє є майновим поручителем за кредитним договором.

Через канцелярію суду (вх. № 17007/19 від 06.09.2019) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшла відповідь від 06.09.2019 на відзив на зустрічний позов.

Ухвалою суду від 09.09.2019 відкладено підготовче засідання на 02.10.2019.

Через канцелярію суду (вх. № 17219/19 від 10.09.2019) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшла відповідь від 06.09.2019 на відзив на первісний позов.

Через канцелярію суду від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшли клопотання від 26.09.2019 про витребування доказів № 1 (вх. № суду 18529/19 від 27.09.2019) та № 2 (вх. № 18619/19 від 27.09.2019).

Через канцелярію суду (вх. № 18761/19 від 01.10.2019) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшли письмові заперечення від 01.10.2019 на відповідь позивача на відзив відповідача на первісний позов.

Через канцелярію суду (вх. № 18791/19 від 02.10.2019) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшли письмові заперечення від 01.10.2019 на клопотання про залучення ПрАТ «Росава» в якості третьої особи без самостійних вимог не предмет спору на стороні відповідача.

Через канцелярію суду (вх. № 18792/19 від 02.10.2019) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшла заява від 01.10.2019 про збільшення розміру позовних вимог за первісним позовом, відповідно до якої позивач (відповідач за зустрічним позовом) просить стягнути з відповідача (позивача за зустрічним позовом) 76 336 113,11 грн., з яких 24 955 000,00 прострочена заборгованість по кредиту, 40 492 412,03 грн. прострочена заборгованість по відсотках, 10 888 701,08 грн. пеня за прострочення заборгованості по основному боргу та відсотках.

Ухвалою суду від 02.10.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Росава» та відкладено підготовче засідання на 21.10.2019.

Ухвалою суду від 21.10.2019 відкладено підготовче засідання на 06.11.2019.

Ухвалою суду від 06.11.2019 задоволено клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) про витребування доказів та відкладено підготовче засідання на 27.11.2019.

Через канцелярію суду (вх. № 22100/19 від 19.11.2019) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 14.11.2019 про витребування доказів.

Ухвалою суду від 27.11.2019 повторно витребувано докази та відкладено підготовче засідання на 16.12.2019.

Через канцелярію суду (вх. № 24920/19 від 16.12.2019) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від16.12.2019 про залишення первісного позову без розгляду, оскільки позивач (відповідач за первісним позовом) не надав витребуваних доказів.

Через канцелярію суду (вх. № 24930/19 від 16.12.2019) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшла заява від 13.12.2019 про долучення витребуваних судоми доказів.

Через канцелярію суду (вх. № 24931/19 від 16.12.2019) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» надійшла заява вих. № 353/02-1-1 від 15.12.2019 про заміну позивача - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Ухвалою суду від 16.12.2019 відкладено підготовче засідання на 10.01.2020.

Через канцелярію суду (вх. № 470/20 від 10.01.2020) від позивача (відповідача за первісним позовом) надійшли письмові пояснення вих. № 083-3-51/20 від 08.01.2020, в яких АТ «Банк «Фінанси та Кредит» просив замінити його, як позивача у справі № 911/697/17, на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», у частині вимог про стягнення 240 000,00 грн. судового збору відмовити в здійсненні правонаступництва.

Через канцелярію суду (вх. № 489/20 від 10.01.2020) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 10.01.2020 про залучення до участі у справі № 911/697/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (позивача за зустрічним позовом) ТОВ «Росава-Брок».

Через канцелярію суду (вх. № 490/20 від 10.01.2020) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшли письмові заперечення від 09.01.2020 щодо заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну позивача у справі, в якій відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» повернути без розгляду.

Через канцелярію суду (вх. № 491/20 від 10.01.2020) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 10.01.2020 про залишення первісного позову без розгляду, оскільки позивач (відповідач за первісним позовом) не надав витребуваних доказів.

Ухвалою суду від 10.01.2020 заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну позивача його правонаступником задоволено частково, здійснено заміну позивача у справі № 911/697/17 - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (надалі - позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в частині позовних вимог за позовом (крім стягнення судового збору 240 000,00 грн.) та за зустрічним позовом; задоволено клопотання ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про залучення третьої особи; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом - ТОВ «Росава-Брок»; відкладено підготовче засідання на 22.01.2020.

Через канцелярію суду (вх. № суду 1014/20 від 16.01.2020) від ТОВ «Росава-Брок» надійшла заява від 13.01.2020 про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом.

Через канцелярію суду (вх. № 1404/20 від 21.01.2020) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання про долучення доказів на виконання вимог ухвали суду від 27.11.2019.

Через канцелярію суду (вх. № 1426/20 від 22.01.2020) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 21.01.2020 про витребування доказів.

Через канцелярію суду (вх. № 1427/20 від 22.01.2020) від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 21.01.2020 про зупинення провадження у справі № 911/697/17 до набрання законної сили рішенням по справі № 910/530/20 за позовом ТОВ «Росава-Брок» до 1. ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», 2. ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про визнання недійсними п.п. b п. 3.1, п. 3.7, п. 8.3 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (в редакції Додаткової угоди № 30 від 26.07.2013).

Ухвалою суду від 22.01.2020 відкладено підготовче засідання на 14.02.2020.

Ухвалою суду від 14.02.2020 зупинено провадження у справі № 911/697/17 до вирішення господарським судом міста Києва справи № 910/530/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 у справі № 911/697/17 ухвалу господарського суду Київської області від 14.02.2020 скасовано, матеріали справи № 911/697/17 повернуто до господарського суду Київської області.

Після повернення матеріалів справи № 911/697/17 до господарського суду Київської області ухвалою суду від 19.08.2020 призначено підготовче засідання на 30.09.2020, яке не відбулось у зв`язку із знаходженням судді Христенко О.О. на лікарняному.

Ухвалою суду від 20.10.2020 призначено підготовче засідання на 09.11.2020.

Через канцелярію суду (вх. № 24520/20 від 09.11.2020) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 06.11.2020 про зупинення провадження у справі № 911/697/17 до набрання законної сили рішенням по справі № 910/5251/20 за позовом ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» до 1. ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», 2. ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», 3. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 4. ТОВ «Фьост Файненшіал Нетворк Юкрейн» про визнання недійсними електронних торгів та договору відступлення права вимоги від 06.12.2019, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

В судовому засіданні 09.11.2020 судом було оголошено перерву до 23.11.2020.

Через канцелярію суду (вх. № 25716/20 від 19.11.2020) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшли письмові заперечення від 17.11.2020 на клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.11.2020 зупинено провадження у справі № 911/697/17 до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги ТОВ «Росава-Брок» та повернення матеріалів справи № 911/697/17 до господарського суду Київської області.

Ухвалою Верховного Суду від 01.12.2020 відмовлено ТОВ «Росава-Брок» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 у справі № 911/697/17.

Ухвалою суду 16.12.2020 поновлено провадження у справі № 911/697/17, підготовче засідання призначено на 25.01.2021.

Через канцелярію суду (вх. № 1635/21 від 25.01.2021) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання від 22.01.2021 про виключення доказів з числа доказів.

Ухвалою суду від 25.01.2021 відмовлено відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, у задоволенні клопотання про виключення доказів; прийнято до розгляду заяву позивача (відповідача за зустрічним позовом) про збільшення розміру позовних вимог за первісним позовом; закрито підготовче провадження у справи та призначено справу до розгляду по суті на 19.02.2021.

Через канцелярію суду (вх. № 4024/21 від 19.02.2021) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшов відзив від 19.02.2021 на заяву про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 19.02.2021 судом було оголошено перерву до 15.03.2021.

Через канцелярію суду (вх. № 5978/21 від 15.03.2021) від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшли письмові пояснення від 15.03.2021 на розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 15.03.2021 судом було оголошено перерву до 07.04.2021.

В судовому засіданні 07.04.2021 судом було оголошено перерву до 23.04.2021.

Через канцелярію суду (вх. № 9603/21 від 22.04.2021) від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшли письмові пояснення від 21.04.2021.

В судовому засіданні 23.04.2021 судом було оголошено перерву до 17.05.2021.

В судовому засіданні 17.05.2021 судом було оголошено перерву до 02.06.2021.

В судовому засіданні 02.06.2021 судом було оголошено перерву до 18.06.2021.

В судовому засіданні 18.06.2021 судом було оголошено перерву до 28.07.2021.

В судовому засіданні 28.07.2021 представник позивача (відповідач за зустрічним позовом) надав промову в судових дебатах у письмовому вигляді.

В судових засіданнях представниками позивача (відповідача за зустрічним позовом) підтримані первісні позовні вимоги, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові та у письмових поясненнях позивача (відповідача за зустрічним позовом); представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) заперечував проти первісних позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у відзиві на первісну позовну заяву та у письмових поясненнях.

В судових засіданнях представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) підтримані зустрічні позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у зустрічному позові; представники позивача (відповідача за зустрічним позовом) заперечували проти зустрічних позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представники третіх осіб в судові засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законодавством порядку.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників позивача (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача (позивача за зустрічним позовом), всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується первісний та зустрічний позови, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» («банк») та Приватним акціонерним товариством «Білоцерківська теплоелектроцентраль» («позичальник», надалі - відповідач) укладено Договір кредитної лінії № 25-04/04 від 29.04.2004 року.

Додатковою угодою № 26 від 13.06.2008 до Договору кредитної лінії № 25-04/04 від 29.04.2004 сторони виклали назву договору у новій редакції «Договір про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004» (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) банк надає позичальнику грошові кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності та цільового використання.

Згідно п.п. 1.1.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 38 від 25.11.2014) надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 25 000 000,00 грн., і з урахуванням його зменшення згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії, зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до розділу 3 цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 36 від 13.08.2014) для обліку кредитних кошів, що видаються в рахунок кредитної лінії, банк відкриває позичкові рахунки в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в національній валюті України - гривні - № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_3; № НОМЕР_4; № НОМЕР_2 ; в доларах США № НОМЕР_5.

Згідно п.п. 2.1.7 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) кредитування позичальника здійснюється шляхом видачі окремих траншів за письмовою заявкою позичальника.

Відповідно до п.п. 2.1.8 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) транші надаються шляхом зарахування коштів банком з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника в банку, якщо інше не вказано в письмовій заявці або в додатковій угоді.

Згідно п. 2.2 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) з моменту підписання цього договору до дати, вказаної в п. 2.5 цього договору, позичальник має право неодноразово повертати банку отримані кредитні кошти повністю або частинами, отримувати за згодою банку кредитні кошти так, щоб загальний розмір виданих позичальникові кредитних коштів, тобто основної позичкової заборгованості позичальника, у момент видачі будь-якого траншу не перевищував загальний ліміт максимальної заборгованості, вказаної в п.п. 1.1.1 цього договору, з врахуванням вимог, що встановлені в Графіку зниження ліміту кредитної лінії (додаток № 1 до цього договору).

Згідно п. 2.5 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 38 від 25.11.2014) позичальник зобов`язується повернути всі кредитні кошти банку в валютах заборгованості за кожним траншем згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії, вказаного в п.п. 1.1.1 цього договору з кінцевим строком погашення до 25.11.2016, шляхом перерахування грошових коштів на відповідні позичкові рахунки. Погашення заборгованості за кожним траншем здійснюється в тій самій валюті, у якій були надані кредитні кошти.

Відповідно до абзацу а) п. 3.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 36 від 13.08.2014) позичальник сплачує баку проценти за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з наступних процентних ставок: № рахунку залишку заборгованості по кредиту № 2063.2.002923.004 (код валюти 980) 23 % річних з 26.07.2014 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 даного договору; № рахунку залишку заборгованості по кредиту № НОМЕР_3 (код валюти 980) 22 % річних з 26.07.2014 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 даного договору; № рахунку залишку заборгованості по кредиту № НОМЕР_4 (код валюти 980) 23 % річних з 26.07.2014 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 даного договору; № рахунку залишку заборгованості по кредиту № 2063.5.002923.012 (код валюти 980) 26 % річних з 13.08.2014 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 даного договору; № рахунку залишку заборгованості по кредиту № НОМЕР_5 (код валюти 840) 10,25 % річних з 13.08.2014 до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 даного договору.

Згідно абзацу b) п. 3.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з наступних процентних ставок - за кредитом в національній валюті України - 44,00 % річних за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що визначений в п. 2.5 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом; - за кредитом в доарах США - 20,50 % річних за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що визначений в п. 2.5 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Згідно абзацу с) п. 3.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) позичальник сплачує баку проценти за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з наступних процентних ставок у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (Додаток 1 до цього договору): - за кредитом в національній валюті України - 44,00 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом; - за кредитом в доларах США - 20,50 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 32 від 28.02.2013) нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Проценти за користування кредитними коштами, нараховані по 25.02.2014 включно, сплачуються позичальником в строк до 31.03.2014 включно.

Згідно п. 4.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) позичальник зобов`язується використовувати кредитні кошти, що отримані за цим договором на поповнення обігових коштів підприємства.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та/або комісійної винагороди позичальник сплачує баку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у разі порушення позичальником термінів платежів, передбачених п.п. 1.1, 2.5, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, 8.3 цього договору, а також будь-яких інших термінів платежів, що передбачені цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Згідно п. 8.3 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) позичальник зобов`язується: а) без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (у національній та іноземній валюті), не отримувати нових позик і кредитів, не виступати гарантом або поручителем по зобов`язаннях третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов`язань за цим договором; b) забезпечити зарахування виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) позичальника виключно на поточні рахунки в національній та іноземній валюті, відкриті в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»; с) сторони дійшли згоди, що у разі порушення цього пункту договору, процентна ставка, що вказана в п. 3.1 «а» цього договору, змінюється і встановлюється у розмірі 44,00 % річних за кредитом в національній валюті України, 20,50 % річних за кредитом в доларах США, а також позичальник зобов`язаний на вимогу банку протягом одного робочого дня достроково повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування кредитом. Процента ставка, що встановлена в цьому пункті, діє з початку місяця, що йде за місяцем, в якому було допущено порушення. У разі усунення вказаного порушення, процента ставка, що встановлена в цьому пункті, припиняє дію, починаючи з місяця, що йде за місяцем, в якому було усунено порушення.

Кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 8.6 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013)).

В подальшому до Кредитного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод, копії яких наявні в матеріалах справи.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначає, що надання кредитів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» позичальнику відображено на відповідних рахунках позичальника, відкритих на виконання умов Кредитного договору.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначав, що додані позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) на підтвердження надання кредитних коштів відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) меморіальні ордери в паперовому вигляді не відповідають вимогам, встановленим законодавством до первинних розрахункових документів. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) стверджував, що у матеріали справи надані не меморіали ордери, які були оформлені при нібито видачі кредиту, а документи, які були створені значно пізніше - 02.03.2017. Вказані меморіальні ордери викликають сумніви щодо їх достовірності та можливо є підробленими.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) не заперечував факт укладення з банком Кредитного договору та підписання додаткових угод до нього, але в той же час зазначав про неможливість з`ясування відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) дійсного розміру заборгованості по кредиту (якщо така наявна), у зв`язку із тим, що 09.08.2016 у відповідача (позивача за зустрічним позовом) відбувся обшук в результаті якого у відповідача (позивача за зустрічним позовом) було вилучено в тому числі й Кредитний договір з усіма додатковими угодами до нього та іншими документами, пов`язаними із цим кредитом, що підтверджується копією протоколу обшуку від 09.08.2016, доданим відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) до матеріалів справи.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) на заперечення відповідача (позивача за зустрічним позовом) щодо відсутності заявок відповідача (позивача за зустрічним позовом) на отримання кредитних коштів та неналежності меморіальних ордерів надав копію протоколу обшуку від 09.08.2016 та вилучення документів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», здійсненого на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2016 у справі № 757/37682/16-к, відповідно до якого вилучено в тому числі й листи ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» до АТ «Банк «Фінанси та кредит» про надання траншів в межах Кредитного договору, та меморіальні ордери на перерахування коштів згідно Кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Приписами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обґрунтовуючи підстави звернення до господарського суду із даним первісним позовом щодо наявності між банком та відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) кредитних правовідносин на підставі Кредитного договору, обставин видачі кредитних коштів відповідачу (позивачу за зустрічним позовом), неналежність виконання кредитних зобов`язань боржником, позивач (відповідач за зустрічним позовом) посилався на надані копії меморіальних ордерів, виписки по особовому рахунку відповідача (позивача за зустрічним повом) та розрахунок, згідно якого прострочена заборгованість за кредитом складає 24 955 000,00 грн. (при ліміті кредитування 25 000 000,00 грн.).

За приписами ч. 3 ст. 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Статтею 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч.ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Згідно п. 1.37 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Відповідно до п.п. 4.4, 4.6, 4.7 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 18.06.2003 № 254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 за № 559/7880 (яке було чинне у спірний період кредитування банком позичальника), меморіальні документи банку є первинними документами банку для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать розрахункові документи, зокрема, меморіальні ордери. Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами.

Згідно п.п. 5.5 та 5.6 вказаного Положення НБУ форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій.

Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до умов договору, укладеного між клієнтом і банком, то такий документ може бути доказом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі - відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. При цьому, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а отже є належними доказами надання позичальнику кредитних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18.

Виписки з особових рахунків відповідача (позивача за зустрічним позовом) підтверджують як факт передачі кредитних грошей позичальнику, так і заборгованість за Кредитним договором № 25-04/04 від 20.04.2004.

Облік окремо наданих траншів (кредитів) здійснювався банком на рахунках: № НОМЕР_3 на суму 9 802 000,00 грн., № 2063.2.002923.004 на суму 4 700 000,00 грн., № НОМЕР_4 на суму 500 000,00 грн., № 2063.5.002923.012 на суму 9 953 000,00 грн.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) надав суду наявні у нього докази на підтвердження своїх вимог, і такі докази відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не спростовані.

Суд зазначає, що належних та допустимих доказів погашення заборгованості в будь-якому розмірі відповідачем надано не було.

Перевіривши надані позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) виписки з особових рахунків, якими підтверджено, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) має заборгованість за кредитом у сумі 24 955 000,00 грн., яка до 25.11.2016 не повернута, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Позивач (відповідач за первісним позовом) з врахуванням заяви від 01.10.2019 про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача (позивача за зустрічним позовом) 40 192 412,03 грн. простроченої заборгованості по процентах за період з 15.11.2013 по 31.08.2019.

За Кредитним договором № 25-04/04 від 29.04.2004 кінцевий термін погашення кредиту 25.11.2016. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначає про прострочену заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 40 192 412,03 грн., які нараховані з 15.11.2013 по 31.08.2019 (розрахунок заборгованості позичальника за нарахованими процентами за Кредитним договором станом на 01.09.2019, доданий до заяви позивача (відповідача за зустрічним позовом) про збільшення розміру позовних вимог).

У межах строку кредитування до 25.11.2016 позичальник мав сплачувати проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. Починаючи з 26.11.2016 року позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) наголошував на тому, що нарахування процентів після дати, вказаної у п. 2.5 Кредитного договору (дата повернення кредиту), здійснювалась позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки сторони у п.п. «с» п. 3.1 Кредитного договору передбачили сплату процентів за користування кредитом після дати повернення кредиту, встановленого умовами Кредитного договору, що охоплюється нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак, із зазначеним твердженням суд не погоджується, оскільки Кредитним договором (із додатковими угодами) жодним чином не передбачено, що збільшена процента ставка за користування кредитними коштами є збільшенням розміру річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі неналежного виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд вважає неправомірним нарахування банком позичальнику процентів за користування кредитом за період з 26.11.2016 по 31.08.2019.

Позивач (відповідач за первісним позовом) просить суд стягнути з відповідача (позивача за зустрічним позовом) 10 888 701,08 грн. пені (із врахуванням заяви від 01.10.2019 про збільшення позовних вимог) за період з 03.03.2019 по 31.08.2019. Пеня нарахована за прострочення погашення основної заборгованості по кредиту та за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки Кредитним договором було встановлено строк для повернення кредиту 25.11.2016, то відповідно до ч. 2 ст. 232 ГК України нарахування пені на заборгованість по кредиту припинилось 26.05.2017.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) у відзиві від 19.02.2021 (вх. № суду 4024/21 від 19.02.2021) на заяву про збільшення позовних вимог заявив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності щодо пені.

Також, суд зазначає, що позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) було нараховано пеню на проценти за користування кредитними коштами, які було нараховано за користування кредитними коштами після настання строку повернення кредиту, та як було зазначено вище, такі проценти не підлягають до стягнення, тому й пеня за несплату таких процентів не підлягає до стягнення.

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) у стягненні пені в сумі 10 888 701,08 грн. за період з 03.03.2019 по 31.08.2019.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом позивачем частково доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) у зустрічному позові вих. № 119/04 від 16.01.2018 (вх. № суду 957/18 від 16.01.2018) з врахуванням заяви від 06.09.2019 (вх. № суду 17004/19 від 06.09.2019) про уточнення позовних вимог просить суд змінити укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» Договір про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004 з наступними змінами та доповненнями до нього (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013), виключивши з нього абзаци б), с) п. 3.1, п. 3.7 в частині встановлення банком ставки за користування кредитними коштами у розмірі 44,00 % річних за кредитом у національній валюті та 20,50 % річних за кредитом у долара США за порушення позичальником зобов`язань, визначених цим п. 3.7 Кредитного договору, п. 8.3.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначає, що в момент укладення Кредитного договору позичальник розраховував на те, що його рахунки, відкриті у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», будуть обслуговуватися належним чином і ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» належним чином виконуватиме свої зобов`язання перед ним, а також здійснюватиме свою діяльність у відповідності до вимог законодавства та обов`язкових нормативів для банківських установ; ліквідація ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та неналежне обслуговування рахунків позичальника, «замороження» грошових коштів позичальника у сумі більше 18 000 000,00 грн., не могло та не може бути усунуто позичальником самостійно; подальше виконання умов Кредитного договору без виключення з нього зазначених вище пунктів, порушує співвідношення майнових інтересів сторін за цим договором, зокрема, майнові інтереси позичальника, оскільки при укладенні Кредитного договору позичальник не міг передбачити можливість виникнення такої ситуації. Також відповідач (позивач за зустрічним позовом) у зустрічному позові посилається на рішення господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі № 910/7394/19 за позовом ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсними абзаців б), с) п. 3.1, п. 3.7 та п. 8.3 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) заперечував проти зустрічного позову з підстав, викладених у відзиві від 07.02.2018 (вх. № 2857/18 від 12.02.2018) на зустрічний позов, а саме, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; встановлення банком та погодження позичальником обов`язку сплати відсотків за підвищеною ставкою, як прояв волі сторін договору, у повній мірі відповідає вимогам діючого законодавства; задоволення зустрічного позову не призведе до зменшення заявленої позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) заборгованості по відсотках за користування кредитом, оскільки відповідні зміни до Кредитного договору (у разі задоволення зустрічного позову) наберуть чинності лише після набрання рішенням суду законної сили.

Також позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) у відзиві від 07.02.2018 (вх. № суду 2857/18 від 12.02.2018) заявлено про пропуск відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) строку позовної давності для звернення з таким зустрічним позовом, та про відсутність доказів та доводів на підтвердження поважності пропуску такого строку.

Так, Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль" зверталось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання недійсними абзаців б), с) п. 3.1, 3.7 та п. 8.3 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2018, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 та постановою Верховного Суду від 14.05.2019, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог господарський суд міста Києва встановив, що облікова ставка НБУ є орієнтиром для визначення вартості кредитних коштів, а тому оцінюючи встановлені у спірних пунктах договору процентні ставки на предмет їх відповідності вимогам розумності, справедливості та пропорційності, також враховується розмір облікової ставки НБУ, яка діяла під час укладення договору та додаткової угоди № 30; зі змісту спірних пунктів договору вбачається, що встановлені у ньому процентні ставки є значно вищими за процентні ставки, що існували на ринку, а також значно завищеними порівняно з обліковою ставкою НБУ, яка діяла під час укладення договору та додаткових угод до нього, зокрема додаткової угоди № 30; встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 44 % річних у гривні для позичальника є несправедливим, таким, що порушує принцип добросовісності, пропорційності та розумності, а також таким, що призводить до істотного дисбалансу сторін Кредитного договору та порушують справедливу рівновагу між інтересами сторін цього Кредитного договору, що є підставою для визнання п. b) и c) п. 3.1. договору, п. 3.7. договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) недійсними; ст. 53 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банкам забороняється укладати договори з метою обмеження конкуренції та монополізації умов надання кредитів, інших банківських послуг, встановлення процентних ставок та комісійної винагороди. Банку забороняється вчиняти будь-які дії щодо впровадження у своїй практиці недобросовісної конкуренції, тому суд дійшов висновку, що умови п. 8.3. Кредитного договору про те, що позичальник без письмової згоди банку зобов`язаний не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (у національній та іноземній валюті), не отримувати нових позик і кредитів, не виступати гарантом або поручителем по зобов`язаннях третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов`язань за цим договором, а також зобов`язання забезпечити зарахування виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) позичальника виключно на поточні рахунки в національній та іноземній валюті, відкриті в банку, порушує законні права та інтереси позичальника на здійснення своєї господарської діяльності згідно із загальними принципами господарювання в Україні, що також є підставою для визнання п. 8.3 Кредитного договору недійсним відповідно до вимог ст. 215 ЦК України.

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у справі № 910/7394/17 було заявлено про застосування позовної давності до вимог ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», з врахуванням якої господарський суд міста Києва дійшов висновку про сплив позовної давності до вимог про визнання недійсними абзаців б), с) п. 3.1, п. 3.7 та п. 8.3 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004. Господарським судом міста Києва встановлено відсутність доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» позовної давності, що давало б суду право захистити порушене право/інтерес попри пропуск позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В той же час, визначаючи умови договору сторони повинні керуватися загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, принципом справедливості, добросовісності та розумності.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.ч. 1, 2 ст. 8 Конституції України).

Регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень ЦК України.

Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 ЦК України. Разом із тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності.

У своєму рішенні Конституційний Суд України зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

У постанові від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12 Верховний Суд України виклав свою правову позицію про те, що свобода договору, передбачена ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

Отже, закріплений ЦК України принцип свободи договору має співвідноситися із принципами справедливості, добросовісності та розумності.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється на сферу виконання зобов`язань та на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають тою межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу, зокрема, всупереч принципам справедливості, добросовісності, розумності

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 19.06.2018, яке набрало законної сили, встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 44 % річних у гривні для позичальника є несправедливим, таким, що порушує принцип добросовісності, пропорційності та розумності, а також таким, що призводить до істотного дисбалансу сторін Кредитного договору та порушують справедливу рівновагу між інтересами сторін цього Кредитного договору, що є підставою для визнання п. b) и c) п. 3.1. договору, п. 3.7. договору (в редакції додаткової угоди №30 від 26.07.2013); умови п. 8.3. Кредитного договору про те, що позичальник без письмової згоди банку зобов`язаний не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (у національній та іноземній валюті), не отримувати нових позик і кредитів, не виступати гарантом або поручителем по зобов`язаннях третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов`язань за цим договором, а також зобов`язання забезпечити зарахування виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) позичальника виключно на поточні рахунки в національній та іноземній валюті, відкриті в банку, порушує законні права та інтереси позичальника на здійснення своєї господарської діяльності згідно із загальними принципами господарювання в Україні.

Із зазначених підстав вказані пункти Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013) можуть бути змінені шляхом виключення з договору зазначених вище пунктів.

Разом з тим позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) було заявлено про застосування позовної давності до вимог відповідача (позивача за зустрічним позовом).

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки Додаткову угоду № 30 до Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004 укладено 26.07.2013, а тому строк позовної давності для позовних вимог обмежений трирічним строком до 26.07.2016 року (включно), в зв`язку з чим строк позовної давності до вимог про зміну умов Кредитного договору щляхом виключення з нього абзаців б), с) п. 3.1, п. 3.7 та п. 8.3 Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/04 від 29.04.2004 року сплив.

Зустрічну позовну заяву до позивача (відповідача за зустрічним позовом) відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) оформлено та подано через канцелярію господарського суду Київської області 16.01.2018, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

При цьому матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) позовної давності, що давало б суду право захистити порушене право/інтерес попри пропуск позивачем позовної давності.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) стверджує, що до введення адміністрації у банку відповідач (позивач за зустрічим позовом) обслуговував кредит та відповідно сплачував проценти за користування грошовими коштами за ставками у звичайному, не підвищеному розмірі. Банк не повертає відповідачу (позивачу за устрічним позовом) грошові кошти в сумі 18 168 754,57 грн., які заходяться на рахунку відповідача (позивача за зустрічним позовом) у банку, і в той же час з 2015 року застосовує підвищену процентну ставку. У зв`язку з цим у відповідача (позивача за зустрічим позовом) з`явилися підстави для звернення з позовом до суду після застосування банком підвищеної процентної ставки, а тому позивач вважає, що позовна давність ним не пропущена.

Оскільки позовна давність обчислюється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а відповідач (позивач за зустрічним позовом) вважає, що його права порушені несправедливим збільшенням процентної ставки за кредитом, що відображено сторонами в п. 3.1 (абз. б), с)), п. 3.7 та п. 8.3 Кредитного договору в редакції додаткової угоди № 30 від 26.07.2013, яка підписана уповноваженими представниками відповідача (позивача за зустрічним позовом), то йому стало відомо про можливість застосування підвищених процентних ставок в момент укладення додаткової угоди № 30 від 26.07.2013, при цьому момент фактичного застосування банком підвищених ставок не впливає на визначення моменту, з якого позивачу стало відомо про укладення спірних пунктів договору, а відтак не визначає початок перебігу позовної давності.

Також суд зазначає, що для юридичної особи (суб`єкта підприємницької діяльності), як сторони правочину (договору), днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 5013/492/12 та від 02.09.2014 у справі № 915/1437/13.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору за первісним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються судом на сторін пропорційно задоволених вимог.

Первісний позов було подано первісним позивачам - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», яким платіжним дорученням № 22007 від 01.03.2017 було сплачено судовий збір в розмірі 240 000,00 грн. за подання позовної заяви до господарського суду Київської області.

Ухвалою суду від 10.01.2020 здійснено заміну позивача у справі № 911/697/17 - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в частині позовних вимог за первісним позовом (крім стягнення судового збору 240 000,00 грн.) та за зустрічним позовом.

Так, судом зазначено, що, при заміні позивача - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», не передається право на стягнення 240 000,00 грн. судового збору. Сплата зазначеної суми судового збору не є зобов`язанням у розумінні положень ст. 509 ЦК України; згідно із встановленими судом обставинами вона не була й не могла бути предметом відступлення за Договором про відступлення прав вимоги від 06.12.2019.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 906/110/16, від 05.04.2018 у справі № 923/607/16, від 27.03.2019 у справі № 910/386/17.

Враховуючи викладене, відшкодування витрат по сплаті судового збору за первісним позовом покладається на відповідача за первісним позовом та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» пропорційно задоволених вимог.

Судві витраити за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (09114, Київська область, м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 361, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8А, оф. 111, ) 24 955 000 (двадцять чотири мільйона дев`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості по кредиту, 10 190 008 (десять мільйонів сто дев`яносто тисяч вісім) грн. 28 коп. заборгованості по процентах.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (09114, Київська область, м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 361, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60, ) 110 495 (сто десять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 57 коп. судового збору.

4. В іншій частині первісного позову відмовити в задоволенні.

5. У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про зміну Договору про мультивалютну кредитну лінію № 25-04/4 від 29.04.2004 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 16.08.2021.

Суддя О.О. Христенко