ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 справа № 914/1979/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. за участю секретаря судового засідання Зусько І.С. розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом Приватної агрофірми «Острів», м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент», м.Львів

про стягнення 3972829,00 грн

за участю представників:

від позивача: Шнир Я.Б.

від відповідача: Костур Р.В.

Судові процедури

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.12.2020 р. у справі №914/1979/18 за позовом Приватної агрофірми «Острів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» про стягнення 3972829,00 грн касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» задоволено, постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 та рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2019 у справі №914/1979/18 скасовано, а справу №914/1979/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після повернення матеріалів справи з Верховного Суду до Господарського суду Львівської області, відповідно до проведеного 29.01.2021 автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на новий розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 03.02.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 02.03.2021.

В судовому засіданні 02.03.2021 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 30.03.2021.

Судове засідання 30.03.2021 не відбулося через тимчасову втрату працездатності суддею Кидисюком Р.А. в період з 22.03.2021 по 26.03.2021 та подальшим його перебуванням на самоізоляції в період з 29.03.2021 по 02.04.2021.

Ухвалою суду від 05.04.2021 підготовче судове засідання призначено на 20.04.2021.

В судовому засіданні 20.04.2021 судом оголошено перерву на 11.05.2021.

В судовому засіданні 11.05.2021 оголошено перерву до 25.05.2021.

В судовому засіданні 25.05.2021 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 01.06.2021.

Ухвалою суду від 01.06.2021 витребувано у Львівського районного управління поліції (79005, м. Львів, вул. Романчука, 18) інформацію щодо кримінального провадження №0001106 від 27.06.2019 (а саме: стадія кримінального провадження, участь/неучасть посадових осіб сторін цього господарського провадження у кримінальному провадженні (у якому статусі), кримінально-правова кваліфікація діянь за якими обвинувачуються посадові особи сторін господарського провадження), у задоволенні клопотання (вх.№10847/21 від 11.05.2021) відповідача про витребування доказів відмовлено, клопотання відповідача про приєднання доказу задоволено, підготовче судове засідання відкладено на 15.06.2021.

Ухвалою суду від 15.06.2021 відмовлено в задоволенні клопотання (вх.№13988/21 від 15.06.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» про приєднання доказів до матеріалів справи та залишено без розгляду документи, подані з таким клопотанням, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 06.07.2021.

В судовому засіданні 06.07.2021 оголошено перерву до 03.08.2021.

14.07.2021 на адресу суду від Львівського районного управління поліції Головного управління національної поліції на виконання ухвали суду від 01.06.2021 надійшов лист (вх.№16282/21), яким проінформовано суд, що станом на 11.06.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001106 триває, на даний час по даному кримінальному провадженню не повідомлено про підозру будь-якій особі, у вказаному кримінальному провадженні ТОВ «Ековей Вейст Менеджмент» надано прцесуальний статус потерпілого, Приватній агрофірмі «Острів» не надано жодного процесуального статусу.

В судовому засіданні 03.08.2021 для надання можливості сторонам врегулювати спір у добровільному порядку оголошено перерву до 10.08.2021.

Представник позивача в судове засідання 10.08.2021 з`явився, повідомив суд про недосягнення примирення між сторонами, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 10.08.2021 з`явився, проти задоволення позову заперечив повністю.

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання послуг з перевезення, організації перевезення та захоронення відходів № 1/10/24-2017 від 24.10.2017 в частині оплати вартості наданих послуг перевезення вантажів період серпень-вересень 2018 року на суму з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення позовних вимог 3 972 829,00 грн.

Заперечення відповідача

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач стверджує, що оскільки послуги перевезення у періоді січень-травень 2018 р. не надавались, то ним вже фактично оплачено надані позивачем у серпні-вересні 2018 року послуги на суму 3 459 507,00 грн. Окрім того, зазначає, що факт доставки позивачем твердих побутових відходів до місць захоронення спростовується витягами з системи GPS-моніторингу руху транспорту. Звертає увагу суду, що про неможливість здійснення господарських операцій може свідчити, зокрема, відсутність у контрагента необхідних умов для здійснення певного виду діяльності / трудових ресурсів, транспортних засобів, які є необхідними для здійснення такого виду діяльності, недостатність часу, майна тощо.

Обставини справи

24.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕ Львів», котре перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» (замовник) та Приватною агрофірмою «Острів» (виконавець) укладено договір про надання послуг з перевезення, організації перевезення та захоронення відходів № 1/10/24-2017 (Договір).

За умовами вказаного Договору виконавець (позивач) від свого імені та за рахунок замовника (відповідача) зобов`язаний організувати та виконати перевезення твердих побутових відходів (надалі - вантаж) автомобільним транспортом у приміському й міжміському сполученні (надалі - послуги).

Відповідно до п. 4.1. Договору замовник оплачує фактично надані виконавцем послуги протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання належним чином оформлених оригіналів усіх необхідних документів (актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, рахунків).

Згідно із п. 4.5 Договору акт наданих послуг підписується сторонами після фактично наданих виконавцем послуг.

Оплата вартості перевезення здійснюється шляхом переказу грошових коштів замовником на поточний банківський рахунок виконавця (п. 4.2. Договору).

Підтвердженням факту здійснення перевезення вантажу є оригінали товарно-транспортної накладної з відміткою одержувача вантажу і Акт наданих послуг, підписаний уповноваженими особами (п. 4.3. Договору).

Відповідно до п. 9.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2017 р., а в частині взаєморозрахунків до повного виконання їх сторонами. В разі, якщо жодна зі сторін не заявити про свій намір припинити дію даного договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, з 01 січня по 31 грудня, включно.

На виконання умов Договору, позивач надав відповідачу послуги по захороненню твердих побутових відходів на загальну суму 17 96 9811,00 грн. за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року.

Відповідач оплатив послуги за Договором надані позивачем за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року на суму 13 996 982,00 грн.

Предметом даного спору є заборгованість відповідача перед позивачем за послуги, надані на підставі Договору від 24.10.2017 р. № 1/10/24-2017 за період серпень - вересень 2018 року у розмірі 3972829,00 грн. Факт надання послуг (здійснення перевезення вантажів) за зазначений період підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами виконаних робіт з товарно-транспортними накладними за вказаний період. У кожному такому акті вказано «Згідно договору № 1/10/24-2017 від 24 жовтня 2017 року», а також те, що «Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має».

Позиція суду

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання сторін виникли на підставі укладеного між ними Договору про надання послуг з перевезення, організації перевезення та захоронення відходів №1/10/24-2017 від 24.10.2017.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно положень частини першої статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до умов укладеного між сторонами Договору про надання послуг з перевезення, організації перевезення та захоронення відходів від 24.10.2017 р. № 1/10/24-2017, факт надання послуг за договором підтверджується актами виконаних робіт та товарно-транспортними накладними (п. 4.3., п. 4.5. Договору).

Належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором підтверджується долученими до матеріалів справи копіями актів наданих послуг за серпень-вересень 2018 року та копіями товарно-транспортних накладних за вказаний період.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем акти наданих послуг та товарно-транспортні накладні відповідають наведеним реквізитам, а отже є допустимими доказами та підтверджують, що господарська операція між сторонами відбулася.

Також суд бере до уваги й інші докази у справі, на підставі яких відповідачем за цією господарською операцією задекларовано та використано податковий кредит (податкові накладні за серпень - вересень 2018 року).

Опосередкованим підтвердженням здійснення позивачем послуг за Договором може слугувати факт відшкодування Департаментом розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації додаткових витрат на вивезення твердих побутових відходів на підставі договору від 20.07.2017 р. № 20, укладеного між Департаментом та ТзОВ «АВЕ Львів», реєстри поданих товарно-транспортних накладних по ТзОВ «АВЕ Львів», інформація про транзакції від Львівської обласної державної адміністрації на відшкодування витрат на вивіз твердих побутових відходів та розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту.

Отже, відповідач отримавши первинні документи за господарською операцією (акти приймання-передачі послуг, товарно-транспортні накладні), провівши їх по бухгалтерському обліку - у семиденний строк не висловив заперечень щодо їх недостовірності, а в подальшому задекларував та скористався податковим кредитом з цих господарських операцій. Окрім того, на підставі цих ж документів отримав від Львівської обласної державної адміністрації відшкодування додаткових витрат на вивезення твердих побутових відходів на підставі договору від 20.07.2017 р. № 20.

При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що факт доставки позивачем твердих побутових відходів до місць захоронення спростовується витягами з системи GPS-моніторингу руху транспорту, оскільки укладеним між сторонами Договором не передбачено подання витягів з системи GPS-моніторингу руху транспорту. Окрім того, витяги з системи GPS-моніторингу руху транспорту подавалися відповідачем для декларування податкового кредиту та відшкодування від Львівської обласної державної адміністрації додаткових витрат на вивезення твердих побутових відходів на підставі договору від 20.07.2017 р. № 20 в підтвердження тих обставин, що послуги надавалися і господарська операція здійснювалася.

У відзиві на позовну заяву від 30.09.2019 р. (вх. № 40176/19 від 30.09.2019 р.) відповідач стверджує, що ним оплачено надані позивачем у серпні-вересні 2018 року послуги на суму 3459507,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 828 від 03.04.2018 р., № 1071 від 26.04.2018 р., б/н від 27.04.2018 р., № 1138 від 05.05.2018 р., № 1152 від 07.05.2018 р., № 1164 від 08.05.2018 р., № 1168 від 08.05.2018 р., № 1178 від 10.05.2018 р., № 1186 від 11.05.2018 р., № 1199 від 14.05.2018 р., № 1219 від 15.05.2018 р., № 1234 від 16.05.2018 р., № 1286 від 21.05.2018 р., № 1299 від 22.05.2018 р., № 1300 від 22.05.2018 р., № 1301 від 22.05.2018 р., № 1347 від 25.05.2018 р., № 2031 від 23.07.2018 р., № 2070 від 26.07.2018 р., № 2080 від 27.07.2018 р., № 2097 від 27.07.2018 р., № 2110 від 30.07.2018 р., № 2122 від 31.07.2018 р., № 2131 від 02.08.2018 р., № 2141 від 03.08.2018 р., № 2154 від 03.08.2018 р., № 2158 від 06.08.2018 р., № 2180 від 09.08.2018 р., № 2188 від 10.08.2018 р., № 2189 від 10.08.2018 р., № 2299 від 16.08.2018 р., № 2304 від 17.08.2018 р., № 2313 від 17.08.2018 р., № 2314 від 17.08.2018 р., № 2315 від 22.08.2018 р., № 2377 від 23.08.2018 р., № 2414 від 28.08.2018 р., № 2427 від 29.08.2018 р., № 2440 від 30.08.2018 р., № 2443 від 31.08.2018 р., № 2459 від 31.08.2018 р., № 2463 від 03.09.2018 р., № 2475 від 04.09.2018 р., № 2479 від 05.09.2018 р.

Дані твердження спростовуються матеріалами справи, оскільки укладеним між сторонами Договором не передбачено попередню оплату за надані послуги, а отже відповідач не міг у квітні-липні оплачувати за послуги, надані у серпні-вересні.

Після підписання актів здачі-приймання послуг за серпень - вересень 2018 року, які є первинними документами у відповідності до вимог ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», у відповідності до положень Договору (п. 4.1. Договору) у відповідача виник обов`язок щодо здійснення розрахунків за отримані послуги.

Окрім того, на підтвердження розміру позовних вимог, позивачем додано до матеріалів справи звіт Аудиторської фірми «Вест Аудит» від 08.01.2019 р. про фактичні результати стосовно заборгованості відповідача перед позивачем, проведеного на підставі аналізу первинних документів за період з 24.10.2017 р. по 26.09.2018 р. за договором №1/10/24-2017 від 24.10.2017 р.

У вказаному звіті зроблено висновок, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 3972829,00 грн.

Також позивачем надано висновок експерта судово-економічної експертизи № 36 від 01.10.2019 р., відповідно до якого експерт дійшов наступних висновків:

- висновок звіту Аудиторської фірми «Вест Аудит» від 08.08.2019 р. в частині вартості наданих Приватної агрофірми «Острів» послуг для ТзОВ «АВЕ Львів» на виконання умов договору № 1/10/24-2017 від 24 жовтня 2017 року за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року на загальну суму 17969811,00 грн. документально підтверджується;

- висновок звіту Аудиторської фірми «Вест Аудит» від 08.08.2019 р. в частині здійснення ТзОВ «АВЕ Львів» оплати вартості наданих Приватною агрофірмою «Острів» послуг на виконання умов договору № 1/10/24-2017 від 24 жовтня 2017 року період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року на загально суму 13996982,00 грн. документально підтверджується;

- висновок звіту Аудиторської фірми «Вест Аудит» від 08.08.2019 р. в частині розміру дебіторської заборгованості ТзОВ «АВЕ Львів» перед Приватною агрофірмою «Острів» за надані згідно договору № 1/10/24-2017 від 24 жовтня 2017 року послуги станом на 30.09.2018 р. в сумі 3972829,00 грн. документально підтверджується.

Вказаний висновок експерта судово-економічної експертизи відповідає вимогам ст. 98 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У суду відсутні підстави для відхилення зазначеного висновку експерта. Даний висновок оцінюється судом в сукупності з іншими долученими до справи доказами, зокрема, актами наданих послуг та товарно-транспортними накладними за період серпень - вересень 2018 року.

Таким чином, судом встановлено документальне підтвердження наданих позивачем послуг за весь період дії Договору (24.10.2017 р. - 26.09.2018 р.), здійснення позивачем часткових оплат вартості таких послуг та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за надані послуги у розмірі 3972829,00 грн.

Щодо долученої відповідачем до матеріалів справи вимоги №06-13у/5307-2020 від 24.09.2020 Західного офісу Держаудитслужби про усунення порушень законодавства, то суд погоджується з твердженнями позивача про те, що зміст вимоги усунути порушення особами, які не є учасниками даної справи, не стосується предмету доказування та не має відношення до послуг «організації захоронення». Для таких суб`єктів чинне законодавство не передбачає отримання ліцензії, для надання послуг власних потужностей/полігонів не потрібно. Крім того, перевірка стосувалась правовідносин відшкодування за перевезення ТПВ перевізниками, а не організації захоронення ТПВ. У цій частині обставини перевезення перевізником ФГ «АГРО ЗАХІД БУГ» ТПВ як у періоді, що є предметом заявлених вимог (серпень-вересень 2018 року), так і у іншому періоді, що оспорює відповідач (січень-травень 2018 року) вже були предметом судового розгляду, їм надана судом правова оцінка.

Щодо вказівок Верховного Суду, викладених в постанові від 24.12.2020, то слід зазначити наступне.

1. Судом враховано, що виключно аудиторський висновок не може бути беззаперечним доказом реальності господарських операцій, оскільки оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов їх здійснення. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю. Аудиторському висновку надано оцінку в сукупності з іншими доказами, зокрема, актами наданих послуг та товарно-транспортними накладними, висновком експерта судово-економічної експертизи №36 від 01.10.2019 р.

2. Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одними з видів діяльності позивача є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду).

Чинним законодавством не передбачено ліцензування такого виду діяльності як «організація та виконання перевезення твердих побутових відходів автомобільним транспортом у приміському й міжміському сполученні», а відповідно не ставиться вимог щодо наявності власних потужностей/полігонів для можливості їх надання. Загалом ліцензування по окремих послугах з ТПВ у законодавстві України є обов`язковим, а відтак можна стверджувати про необхідність наявності ліцензій у певних суб`єктів щодо окремих послуг, наприклад з послуг захоронення ТПВ. Тому, за обставин відсутності ліцензії можна стверджувати про незаконність та сумнівність господарських операцій.

Отже, за обставинами, що розглядаються позивачу не було необхідності отримувати ліцензію на той вид діяльності, що став предметом спору.

3. На виконання вказівок Верховного суду ухвалою суду від 01.06.2021 витребувано у Львівського районного управління поліції інформацію щодо кримінального провадження №0001106 від 27.06.2019 (а саме: стадія кримінального провадження, участь/неучасть посадових осіб сторін цього господарського провадження у кримінальному провадженні (у якому статусі), кримінально-правова кваліфікація діянь за якими обвинувачуються посадові особи сторін господарського провадження). З відповіді (вх.№16282/21 від 14.07.2021) Львівського районного управління поліції Головного управління національної поліції вбачається, що станом на 11.06.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001106 триває, на даний час по даному кримінальному провадженню не повідомлено про підозру будь-якій особі.

Таким чином, станом на час близький до прийняття рішення у даній справі, обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні щодо посадових осіб відповідача відсутній, у вказаному кримінальному провадженні ТОВ «Ековей Вейст Менеджмент» надано процесуальний статус потерпілого, Приватній агрофірмі «Острів» (позивачу) не надано жодного процесуального статусу.

Відтак, суд відхиляє доводи відповідача, що підписання між сторонами актів виконаних робіт та товарно-транспортних накладних за березень-травень 2018 року, відбулося внаслідок протиправних дій посадових осіб відповідача, що відповідали за фінансово-господарську діяльність, та посадових осіб позивача та Фермерського господарства «Агро Захід Буг». Дані обставини є предметом дослідження в межах вказаного кримінального провадження.

Реальність надання послуг за Договором підтверджується долученими до справи Актами наданих послуг та товарно-транспортними накладними, які є первинними документами у відповідності до ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, відповідають визначеним ст. 9 Закону вимогам до первинних документів та містять всі необхідні реквізити, а отже, в розумінні ГПК України є належними та допустимими доказами та підтверджують, що господарська операція між сторонами відбулася.

Докази фіктивності даних господарських операцій, визнання їх фіктивними компетентними органами в матеріалах справи відсутні.

4. Щодо надання оцінки доказів в частині ідентифікації транспортних засобів, які здійснювали перевезення, суд зазначає, що при прийнятті рішення суд мотивує визнанням доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування.

На переконання суду докази з ідентифікації транспортних засобів можуть підтверджувати певні обставини, проте в контексті оцінки з усіма іншими доказами не спростовують обставини здійснення господарських операцій. Суд може гіпотетично припустити ситуацію, що у разі непідписання стороною актів та накладних / їх підроблення з певних господарських операцій, доказ щодо ідентифікації транспортних засобів є допустимим у кримінальному провадженні в частині встановлення обставини виконання/невиконання обсягу робіт.

З огляду на викладене, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено 59750,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №446 від 18.10.2018 року.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» (ідентифікаційний код 33951598; 79024, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 176) на користь Приватної агрофірми «Острів» (ідентифікаційний код 31892557; 79005, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ СЛОВАЦЬКОГО, будинок 14) 3 972 829 грн. (три мільйони дев`ятсот сімдесят дві тисячі вісімсот двадцять дев`ять гривень) заборгованості та 59 592,44 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні 44 копійки) судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 20.08.2021.

Суддя Р.А. Кидисюк