ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 Справа № 914/1271/21

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т. Я.,

за участю секретаря судового засідання Бернацької Л. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (далі Фонд), від імені якого діє Львівське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (далі Відділення),
до відповідача:Селянського (фермерського) господарства "Золоті ворота" (далі Господарство),
про:стягнення 144'216,54 грн,
за участю представників:
прокурора:Панькевич Роман Васильович,
позивача:Кульчицька Наталія Володимирівна,
відповідача:Щупак Зеновій Миколайович керівник, Мундяк Мирон Миронович адвокат.
I. Процедури.

1. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Прокурора в інтересах Фонду до Господарства про стягнення 144'216,54 гривень.

2. Ухвалою від 17.05.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 16.06.2021. Ухвалою від 08.06.2021 судове засідання призначено на 23.06.2021.

3. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

II. аргументи сторін.

Позиція Прокурора (а. с. 1-14, 150-152).

4. Фонд та Господарство у 2001 році уклали договір про надання фінансової допомоги Господарству на суму 70'000,00 гривень. Фонд за рахунок коштів Державного бюджету перерахував Господарству грошові кошти, а Господарство повинно було повернути їх упродовж 3 років.

5. З огляду на порушення господарством строків повернення коштів та після ініціювання судового процесу ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.02.2008 у справі № 31/04 суд затвердив мирову угоду між Відділенням та Господарством. Мирова угода стосувалася основної заборгованості. За умовами цієї мирової угоди Господарство повинно було повернути кошти до 01.08.2008.

6. Господарство не виконало умов мирової угоди та станом на 17.12.2013 повернуло лише 21'200,00 гривень.

7. Згідно з позицією Пленуму Вищого господарського суду України (постанова № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції") у разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди, якщо така ухвала не відповідає вимогам, що ставляться до виконавчого документу, інша сторона не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого суд видає наказ.

8. Оскільки ухвала про затвердження мирової угоди від 27.02.2008 у справі № 31/04 не відповідає вимогам, що ставляться до виконавчого документа, позовна вимога про стягнення основного боргу фактично є вимогою про спонукання до виконання мирової угоди.

9. Фонд неналежно здійснює захист інтересів держави у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору. У зв`язку з цим позов пред`явив Прокурор в інтересах держави в особі Фонду.

10. Предметом позову є стягнення:

10.1. 48'800,00 грн основної заборгованості.

10.2. 4'954,02 грн пені за період з 25.12.2019 по 25.06.2020.

10.3. 9'552,16 грн 3% річних за період з 17.12.2013 по 25.06.2020.

10.4. 80'910,36 грн інфляційних втрат за період з 17.12.2013 по 25.06.2020.

11. Підставою позову є порушення відповідачем умов договору про надання фінансової допомоги, що є підставою для стягнення основного боргу та нарахованих санкцій.

12. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається з 2'270,00 грн витрат на оплату судового збору.

Заперечення Господарства (а. с. 119-122).

13. Господарський суд Львівської області вже розглядав аналогічний спір між тими самими сторонами та з тих самих підстав. Ухвалою від 27.02.2008 у справі № 31/04 суд затвердив мирову угоду між Відділенням та Господарством.

14. У судовому засіданні 04.08.2021 Відповідач заявив про пропуск позовної давності.

Позиція Відділення (а. с. 143-147).

15. У справі № 914/1271/21 предмет спору відрізняється від предмету спору у справі № 31/04.

16. Відділення підтримує позовні вимоги, заявлені Прокуратурою.

III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

17. Обставини, що підлягають установленню.

17.1. Виникнення між Фондом та Господарством договірних правовідносин.

17.2. Надання Фондом Господарству фінансової допомоги.

17.3. Виконання Господарством обов`язку з повернення фінансової допомоги.

18. Позивач та відповідач уклали договір про надання фінансової допомоги селянському (фермерському) господарству від 23.11.2001 (далі Договір від 23.11.2001) (а. с. 20-21). Згідно з пунктом 1.1 Договору від 23.11.2001 Фонд зобов`язується надати на зворотній основі, згідно з Порядком надання та використання державної підтримки селянських (фермерських) господарств від 28.05.2001 № 144/257/115, Господарству фінансову допомогу у розмірі 70'000,00 гривень.

19. Отже, між сторонами виникли цивільні правовідносини за укладеним договором з огляду на статтю 11 Цивільного кодексу України.

20. На виконання умов Договору від 23.11.2001 Фонд перерахував Господарству 70'000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 48 від 05.12.2001 (а. с. 26).

21. Пунктом 1.2 Договору від 23.11.2001 встановлено, що Господарство зобов`язується повернути отримані кошти упродовж 3 років у такі строки:

21.1. До 01.10.2002 7'000,00 гривень.

21.2. До 01.11.2002 7'000,00 гривень.

21.3. До 01.12.2002 7'000,00 гривень.

21.4. До 01.07.2003 6'000,00 гривень.

21.5. До 01.08.2003 6'000,00 гривень.

21.6. До 01.10.2003 6'000,00 гривень.

21.7. До 01.12.2003 6'000,00 гривень.

21.8. До 01.10.2004 8'000,00 гривень.

21.9. До 01.11.2004 8'000,00 гривень.

21.10. До 01.12.2004 9'000,00 гривень.

22. Як убачається з виписок управління ДКС станом на кінець 2004 року Господарство повернуло Фонду 400,00 грн у такі строки:

22.1. 30.12.2003 300,00 грн (а. с. 27).

22.2. 06.09.2004 100,00 грн (а. с. 28).

23. Фонд неодноразово звертався до Господарства з вимогами повернути заборгованість (а. с. 44-56). Доказів надання Господарством відповіді на звернення Фонду немає в матеріалах справи.

24. Отже, неоплаченою залишилась основна заборгованість у розмірі 69'600,00 гривень.

25. Ухвалою від 27.02.2008 у справі № 31/04 (а. с. 123) Господарський суд Львівської області затвердив мирову угоду, укладену Відділенням та Господарством. Господарство взяло на себе обов`язок сплатити заборгованість у розмірі 69'600,00 грн до 01.08.2008.

26. Як убачається з виписок управління ДКС (а. с. 29-43), починаючи з листопада 2008 року до грудня 2013 року Господарство повернуло Фонду 20'800,00 грн у такі строки:

26.1. 06.11.2008 2'000,00 грн (а. с. 29).

26.2. 23.06.2009 1'000,00 грн (а. с. 30).

26.3. 21.10.2009 1'000,00 грн (а. с. 31).

26.4. 23.12.2009 1'200,00 грн (а. с. 32).

26.5. 29.06.2010 1'000,00 грн (а. с. 33).

26.6. 02.08.2010 500,00 грн (а. с. 34).

26.7. 31.08.2010 500,00 грн (а. с. 35).

26.8. 30.09.2010 500,00 грн (а. с. 36).

26.9. 11.11.2010 500,00 грн (а. с. 37).

26.10. 14.02.2011 800,00 грн (а. с. 38).

26.11. 14.12.2011 800,00 грн (а. с. 39).

26.12. 30.01.2013 1'000,00 грн (а. с. 40).

26.13. 10.04.2013 1'000,00 грн (а. с. 41).

26.14. 02.10.2013 7'000,00 грн (а. с. 42).

26.15. 17.12.2013 2'000,00 грн (а. с. 43).

27. Отже, несплаченою є заборгованість у розмірі 48'800,00 гривень. Однак щодо такої заборгованості є таке, що набрало законної сили, судове рішення.

28. Згідно з положеннями пункту 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою, якщо ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 (станом на 27.02.2008 відповідна стаття була під номером 19 ред. суду) названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

29. Так, ухвала Господарського суду Львівської області від 27.02.2008 у справі № 31/04 не відповідає вимогам пунктів 3 та 5 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного станом на 27.02.2008). Зазначена ухвала не виконана.

30. Однак предметом позову є стягнення основної заборгованості, а не спонукання Відповідача до виконання мирової угоди.

31. Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання. Прокуратура не змінювала предмету позову до початку першого судового засідання.

32. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

33. Пунктом 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу…

34. Зважаючи на вказане, в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 48'800,00 грн провадження у справі потрібно закрити.

Щодо стягнення пені.

35. Пунктом 1.4 Договору від 23.11.2001 встановлено, що за несвоєчасне повернення фінансової допомоги в зазначені терміни, Господарство сплачує пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочки неповернутої суми.

36. 1 січня 2004 року набрав чинності Господарський кодекс України.

37. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Господарського кодексу України положення Господарського кодексу України щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобов`язань застосовуються у разі, якщо ці порушення були вчинені після набрання чинності зазначеними положеннями, крім випадків, коли за порушення господарських зобов`язань була встановлена інша відповідальність договором, укладеним до зазначеного в пункті цього розділу строку. Положення Господарського кодексу України щодо відповідальності за порушення, зазначені в абзаці першому цього пункту, вчинені до набрання чинності відповідними положеннями цього Кодексу стосовно відповідальності учасників господарських відносин, застосовуються у разі якщо вони пом`якшують відповідальність за вказані порушення.

38. Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

39. Зважаючи на зміст частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, згадана норма пом`якшує відповідальність за порушення господарських зобов`язань. Отже, вказана норма застосовується до правовідносин, які виникли до 01.01.2004.

40. Оскільки сторони не встановили іншого строку нарахування пені аніж той, що зазначений у частині 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування пені (з урахуванням строків виконання зобов`язання, наведених у пунктах 21.1-21.10 цього рішення) можливе у такі строки:

40.1. На суму 7'000,00 грн з 02.10.2002 до 01.01.2004.

40.2. На суму 7'000,00 грн з 02.11.2002 до 01.01.2004.

40.3. На суму 7'000,00 грн з 02.12.2002 до 01.01.2004.

40.4. На суму 6'000,00 грн з 02.07.2003 до 02.01.2004.

40.5. На суму 6'000,00 грн з 02.08.2003 до 02.02.2004.

40.6. На суму 6'000,00 грн з 02.10.2003 до 02.04.2004.

40.7. На суму 6'000,00 грн з 02.12.2003 до 02.06.2004.

40.8. На суму 8'000,00 грн з 02.10.2004 до 02.04.2005.

40.9. На суму 8'000,00 грн з 02.11.2004 до 02.05.2005.

40.10. На суму 9'000,00 грн з 02.12.2004 до 02.06.2005.

41. За межами вказаних періодів нарахування пені неможливе. Незважаючи на це, Прокурор нарахував пеню за період з 25.12.2019 до 25.06.2020. У зв`язку з цим, позовні вимоги про стягнення пені є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних втрат і 3% річних.

42. Статтею 214 Цивільного кодексу Української РСР було встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

43. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

44. Перевіривши розрахунок Прокурора 3 % річних та інфляційних втрат, суд погоджується з визначеними сумами.

45. Відповідно до статей 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

46. Частинами 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

47. З урахуванням пункту 25 цього рішення, перебіг позовної давності щодо стягнення основного боргу почався 02.08.2008.

48. Згідно з частинами 1 та 3 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

49. Господарство упродовж 2009-2013 років здійснювало платежі з метою погашення основної заборгованості. Як установив суд (пункт 26.15 цього рішення) останній платіж Відповідач учинив 17.12.2013, а тому з цієї дати позовна давність розпочала свій перебіг.

50. Верховний Суд у постанові від 06.08.2020 у справі № 916/2871/17 зазначив, що у разі якщо на момент набрання чинності Бюджетним кодексом України визначений статтею 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності у спірних правовідносинах (щодо кожного чергового платежу) не сплив, то до спірних правовідносин застосовуються приписи абзацу 2 частини 1 статті 50 Бюджетного кодексу України, відповідно до якого позовна давність на позовні вимоги у цій справі не поширюється.

51. Так, відповідно до положень статті 50 Бюджетного кодексу України (який набрав чинності 01.01.2011) позовна давність на вимоги щодо погашення заборгованості позичальника перед бюджетом (у разі надання кредитів з бюджету) не поширюється.

52. Велика Палата Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зазначила, що зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

53. Виходячи з того, що позовна давність щодо основної заборгованості за укладеним між сторонами договором станом на 01.01.2011 (дату набрання чинності Бюджетним кодексом України) не спливла, то із застосуванням вимог статті 50 Бюджетного кодексу України позовна давність на позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у цій справі не поширюється.

54. Отже, позовні вимоги про стягнення інфляційний втрат і 3% річних підлягають задоволенню.

IV. Судові витрати.

Розподіл витрат на оплату судового збору.

55. Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1'423,90 гривень.

56. Судовий збір у розмірі 768,12 грн підлягатиме поверненню з Державного бюджету України за клопотанням Прокуратури на підставі статті 7 Закону України "По судовий збір".

Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Золоті ворота" (адреса: 82465, Львівська область, Стрийський район, село Братківці; ідентифікаційний код 19327270) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (адреса: 01001, місто Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 1; ідентифікаційний код 20029342) 9'552 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 16 коп. 3 % річних, та 80'910 (вісімдесят тисяч дев`ятсот десять) грн 36 коп. інфляційних втрат.

3. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Золоті ворота" (адреса: 82465, Львівська область, Стрийський район, село Братківці; ідентифікаційний код 19327270) на користь Львівської обласної прокуратури (адреса: 79005, Львівська область, місто Львів, проспект Шевченка, будинок 17/19; ідентифікаційний код 02910031) 1'423 (одна тисяча чотириста двадцять три) грн 90 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

4. Закрити провадження в частині стягнення 48'800,00 грн основного боргу.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку та строки, які визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційну скаргу можна подати безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 13.08.2021.

Суддя Т.Я. Рим