РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2021Справа № 910/3407/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нові Зодчі"

про стягнення 788 294,42 грн.

Представники сторін:

від позивача: Бабенко А.І., в порядку самопредставництва;

від відповідача: Черналівський Є.О., ордер серія КС № 248800.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нові Зодчі" про стягнення 788 294,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем ФОП Кононерову А.М. згідно постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі № 918/551/19 збитків, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 12.04.2021.

12.04.2021 через відділ діловодства суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечуючи проти позову зазначив, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на ч. 1 ст. 1191 ЦК України, яка регулює недоговірні відносини, в той час як правовідносини у даній справі виникли на підставі договору № 365 від 06.03.2019 за яким відповідач зобов`язався виконати роботи з капітального ремонту нежитлового приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39 згідно із затвердженою проектною документацією і технічною характеристикою об`єкта, отже не є деліктними (позадоговірними). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі № 910/5040/17, від 26.11.2019 у справі № 922/359/19, від 17.12.2019 у справі № 910/30335/15. Жодних порушень умов договору з боку відповідача не було зафіксовано, що свідчить про відсутність будь-яких порушень будівельного законодавства та відсутність збитків. Посилання позивача на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі № 918/551/19, якою встановлено факти порушення ТОВ «БК «Нові Зодчі» технології проведення ремонтних робіт та порушення державних будівельних норм при проведенні ремонтних робіт, що стало причиною залиття меблів, розташованих в салоні на першому поверсі приміщення у м. Рівне по вул. Гагаріна, 39 та має преюдиційне значення для даної справи, відповідач вважає безпідставним, оскільки рішенням суду у його резолютивній частині не встановлено факт вчинення цивільного правопорушення ТОВ «БК «Нові Зодчі», а отже такий висновок суду не може вважатись обов`язковим при розгляді даної справи, а встановлені у рішенні факти підлягають правовій оцінці. Відповідач також вважає недоведеною свою вину у затопленні нежитлового приміщення меблевого салону, оскільки ФОП Кононеровим А.М. не доведено належними та допустимими доказами вини та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача по затопленню приміщення та наявністю збитків. Акт № 1 огляду меблів від 29.05.2019, що доданий позивачем до позовної заяви не фіксує факту залиття нежитлового приміщення, складений за відсутності представників ТОВ «БК «Нові Зодчі» та ПАТ «АБ «Укргазбанк», в т.ч. власника приміщення, якого орендар зобов`язаний був належним чином повідомити, відсутні будь-які докази повідомлення ПАТ «АБ «Укргазбанк» про зазначене та запрошення його до участі у складанні Акту. Під час складення Акту не здійснювався виклик аварійних служб, органів поліції, суб`єкта, який здійснює обслуговування будинку. Заяви свідків ОСОБА_6 від 24.09.2019, ОСОБА_5. від 24.09.2019 та ОСОБА_2. від 23.09.2019 не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки жоден свідок, який брав участь у комісії та які підписували акт огляду салону меблів від 29.05.2019 не зафіксували відмову Віктора - прораба будівельної компанії щодо зазначення свого прізвища та підпису складеного ними акту, про що можна зробити висновок, що заяви свідків ґрунтуються на повідомленні та проханні позивача. Висновок судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2020 № 9818 і описане експертом візуальне обстеження суперечить один одному, а тому не зрозуміло на підставі яких досліджень і аргументів експерт зробив такий висновок. Протиправність дій відповідача та порушення ним будівельних норм та стандартів не доведені належними доказами, в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження порушення технології виконання робіт на об`єкті, окрім як висновки суду, зроблені від зворотного - затоплення магазину могло статися виключно у випадку порушення будівельних норм ТОВ «БК «Нові Зодчі». Виходячи з викладеного відповідач вважає, що склад цивільного правопорушення у діях ТОВ «БК «Нові Зодчі» відсутній, а вимоги позивача є необґрунтованими та протиправними.

Також 12.04.2021 представником відповідача через відділ діловодства суду подано клопотання про витребування оригіналів доказів, а саме витребувати у Господарського суду Рівненської області з матеріалів справи № 918/551/19 Акт № 1 огляду салону меблів «San Remo» від 29.05.2019; договір оренди ФОП Кононерова А.М. з ПП Рязановою І.А. № 4 від 10.10.2011; заяву ОСОБА_1. від 21.08.2020, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шустенко Л.С. та зареєстрована в реєстрі за № 614; висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2020 № 9818.

За наслідками розгляду вказаного клопотання відповідача судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про витребування оригіналів доказів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

З аналізу ст. 81 ГПК України вбачається, що особа яка подає клопотання про витребування доказів має зазначити обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати та вказати заходи, яких особа, яка подає клопотання вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Разом з тим, відповідач, подаючи клопотання про витребування доказів не вказав, які заходи для отримання цих доказів ним вживалися самостійно, з огляду на ту обставину, що відповідач був стороною у справі № 918/551/19, яка розглядалась Господарським судом Рівненської області та причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 26.04.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

26.04.2021 представником відповідача через відділ діловодства суду подано клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позов та клопотання про призначення судової експертизи.

За результатами розгляду клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Однак, відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання не наведено жодної підстави та обставини, яка у відповідності до ч. 1 ст. 99 ГПК України свідчила б про необхідність призначення судової експертизи.

За наведених обставин, судом відмолено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

23.04.2021 представником позивача через відділ діловодства суду подано відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що правові підстави наведені позивачем у позові не обмежуються ст. 1191 ЦК України. Крім цієї статті позивач вказує у позовній заяві на ст. 228 ГК України, яка встановлює, що учасник господарських відносин, який відшкодував збитки має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Крім того, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. При цьому саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Щодо тверджень відповідача, що позивач прийняв результати ремонтних робіт підписавши акт виконаних робіт без зауважень та заперечень, що виключає відповідальність підрядника, позивач вказав, що на момент здачі робіт та підписання акту приймання виконаних робіт від 24.06.2019 позивачу не було відомо про порушення відповідачем технології ведення ремонтних робіт, про недотримання будівельних норм і правил ведення будівельних робіт, про завдання збитків третій особі. Вказані обставини відповідач приховав від позивача. На момент підписання акту виконаних робіт від ФОП Кононерова А.М. до позивача не надходили скарги та претензії ані в усній, ані в письмовій формі щодо відшкодування завданих йому збитків. Так, лише у листі 15.07.2019 за вх. № К-663 на адресу позивача надійшов лист від 08.07.2019 щодо відшкодування збитків у зв`язку з псуванням майна (меблів) внаслідок затоплення орендованого приміщення. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Таким чином судовим рішенням встановлено факти порушення відповідачем технології проведення ремонтних робіт та порушення державних будівельних норм при проведенні ремонтних робіт. Отже, судовим рішенням встановлено факт завдання збитків (шкоди) Кононерову А.М. внаслідок протиправних, винних дій саме ТОВ «БК «Нові Зодчі», які перебували у причинному зв`язку з завданими збитками (шкодою). Але не зважаючи на спеціальний суб`єктний склад правовідносин суд поклав відшкодування збитків на позивача.

За наслідками судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 17.05.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

30.04.2021 представником позивача через відділ діловодства суду подано клопотання про долучення доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

Жодних причин неможливості подання доказів у встановлений строк, що не залежали від позивача, останнім до клопотання, поданого 30.04.2021 через відділ діловодства суду, не додано.

Приписами ч. 8 ст. 80 ГПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, враховуючи, що докази згідно клопотання, поданого позивачем 30.04.2021 через відділ діловодства суду, не подані ним у встановлений законом строк та при цьому позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами неможливість їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, то такі докази до розгляду судом не приймаються на підставі ч. 8 ст. 80 ГПК України.

13.05.2021 представником відповідача через відділ діловодства суду подано заперечення на відповідь на відзив з клопотанням про поновлення строку на подання заперечень на відповідь на відзив. У поданих до суду запереченнях на відповідь на відзив відповідачем викладено аналогічні аргументи й заперечення що і у відзиві на позовну заяву.

Також 13.05.2021 представником відповідача через відділ діловодства суду подано клопотання про долучення висновку експерта до матеріалів справи.

За змістом ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Таким чином, нормами процесуального закону визначено строк для подання відповідачем доказів по справі - разом з поданням відзиву на позовну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем подано відзив на позовну заяву у даній справі 12.04.2021 безпосередньо до відділу діловодства суду.

Таким чином, звертаючись до суду 13.05.2021 із клопотаннями про долучення додаткових доказів, відповідачем було пропущено встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк.

За змістом ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні 17.05.2021 представник відповідача заявив усне клопотання про поновлення йому пропущеного строку на подання доказу.

Частинами першою - четвертою статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Таким чином, за змістом вказаної норми, процесуальний строк, який не закінчився, може бути продовжений судом за клопотанням сторони або з власної ініціативи, а строк який закінчився - поновлений.

Згідно з ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, із правового контексту наведених норм вбачається, що законодавством не встановлено безумовного обов`язку суду поновити строк на подання відзиву та прийняття його до розгляду у будь-якому разі поданою особою. Заявник має враховувати, що подання відзиву на позов поза встановленим процесуальним законом строком покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку.

В той же час, жодних поважних підстав неможливості подання доказів у встановлений строк ні у поданому клопотанні, ні в усних поясненнях в судовому засіданні, суду не наведено.

У зв`язку з викладеним, судом було відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку та долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

За наслідками судового засідання 17.05.2021 судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого засідання на 30 днів та відкладення підготовчого судового засідання до 31.05.2021.

21.05.2021 від представника позивача через відділ діловодства суду надійшли пояснення щодо розміру спричиненої шкоди та правових підстав позову та заперечення на клопотання про приєднання висновку експерта.

31.05.2021 враховуючи нез`явлення в судове засідання представника відповідача розгляд справи було відкладено на 14.06.2021.

31.05.2021 від представника відповідача через відділ діловодства суду надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії відеозапису затоплення приміщення меблевого магазину «San Remo», записаного на USB флеш-накопичувач серійний номер 71YML та про виклик свідків, а саме: Лаврова К.Є. - директора департаменту ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_1 - виконроба ТОВ «БК «Нові Зодчі» і судового експерта Стасюк М.Ю.

У судовому засіданні 14.06.2021 представник відповідача підтримав подані через відділ діловодства суду клопотання, просив поновити строк на їх подання та подав через відділ діловодства суду клопотання про виклик свідка, а саме: Бобровіцького Д.П. - заступника директора департаменту господарського забезпечення ПАТ АБ «Укргазбанк».

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на подання вказаних клопотань представник відповідача зазначив, що оскільки судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів, відповідач не міг подати копію відеозапису разом з відзивом по справі, направленим до суду 09.04.2021 і як тільки відповідач зміг самостійно виготовити копію відеозапису, одразу надіслав її до суду.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотань відповідача оскільки відповідачем не наведено поважних причин для поновлення строку на долучення доказів до матеріалів справи.

Згідно з ч. 3 статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Приписами статті 119 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про відсутність поважних причин пропуску відповідачем строку на подання клопотання про долучення доказів, та, як наслідок, відсутність підстав для поновлення строку на подання клопотання про долучення доказів.

За наслідками розгляду клопотань представника відповідача про виклик свідків, з урахуванням думки представника позивача, суд відмовив у задоволенні поданих клопотань, постановивши протокольну ухвалу з наступних підстав.

Відповідно до ст. 89 ГПК України, свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. При цьому, ч.4 ст.88 ГПК України визначено, що заява свідка, у якій за змістом ч. 1 ст.88 ГПК України, письмово викладаються показання свідка, має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів. Позивач подає докази у строк, визначений ч.2 ст.80 ГПК України разом з поданням позовної заяви.

Проте, матеріали справи не містять заяв осіб, яких відповідач просить викликати в судове засідання, тому на даний час відсутні підстави сумніватись у їх показах, які фактично не надавались.

В свою чергу, ч. 4 ст. 69 ГПК України визначає, що експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи. За відсутності заперечень учасників справи експерт може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Однак, дослідивши подане відповідачем клопотання про виклик судового експерта, заслухавши думку представника позивача, суд відмовив у його задоволенні, в зв`язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 10 ст. 81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2021.

23.07.2021 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 26.07.2021 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання до 09.08.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

09.08.2021 представником відповідача подано клопотання про повернення до підготовчого засідання та клопотання про призначення судової експертизи.

У судове засідання 09.08.2021 представники сторін з`явились.

Заслухавши пояснення представників сторін щодо заявленого відповідачем клопотання про повернення до підготовчого засідання, судом залишено означене клопотання без розгляду, оскільки нормами чинного процесуального закону не передбачено повернення до підготовчого провадження зі стадії розгляду справи по суті.

За наслідками розгляду клопотання представника відповідача про призначення експертизи, судом залишено означене клопотання без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України.

У судовому засіданні 09.08.2021 представник відповідача заявив усний відвід судді, в зв`язку з чим, для надання можливості представнику відповідача письмово викласти відвід, судом оголошено перерву до 11.08.2021.

11.08.2021 представником відповідача подано заяву про відвід судді Грєхової О.А. від розгляду справи № 910/3407/21.

У судове засідання 11.08.2021 представники сторін з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нові Зодчі" про відвід судді Грєхової О.А. від розгляду справи №910/3407/21 відмовлено.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 11.08.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі» (далі - підрядник, відповідач) укладено Договір № 365 (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати на свій ризик, власними силами та засобами капітальний ремонт власного нежитлового приміщення (далі - об`єкт), за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39, передбачені Дефектним актом (Додатком № 1 до даного Договору), а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість у строки та у порядку, передбачені цим Договором.

Пунктом 1.2 Договору узгоджено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження (псування), будівельних та/або оздоблювальних матеріалів, обладнання, конструктивних елементів, що знаходитимуться на об`єкті під час виконання робіт, комплектуючих, інструментів тощо до закінчення виконання робіт та їх здачі замовнику у порядку, передбаченому Договором, несе підрядник.

Відповідно до п. 2.6 Договору документи про виконані роботи та їх вартість, акт форми КБ-2в, довідки форми КБ-3 складаються і підписуються підрядником, після чого передаються уповноваженому представнику замовника. Уповноважений представник замовника зобов`язаний їх розглянути, оглянути результат виконаних робіт та, в разі відсутності зауважень, підписати надані підрядником документи протягом п`ятнадцяти банківських днів з дня одержання вищевказаних документів. В разі наявності зауважень до виконаних робіт, уповноважений представник замовника зобов`язаний протягом п`ятнадцяти банківських днів з дня одержання акту форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 надати письмову обґрунтовану відмову від підписання зазначених документів.

Підрядник забезпечує виконання робіт на об`єкті у відповідності з Державними будівельними нормами і правилами (п. 4.1 Договору).

Згідно з п. 5.1 та п. 5.2 Договору підрядник гарантує належний експлуатаційний стан результату виконаних робіт протягом десяти років з дня підписання сторонами акту форми КБ-2в та довідки форми КБ-3. Підрядник відповідає за недоліки (дефекти), виявлені у межах гарантійного строку, якщо він не доведе, що вони сталися внаслідок: природного зносу об`єкта або його частин: неправильної його експлуатації або неправильності інструкцій щодо його експлуатації, розроблених самим замовником або залученими ним іншими особами; неналежного ремонту об`єкта, який здійснено замовником або залученими ним третіми особами.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 30 червня 2019 року включно. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору, та виконання гарантійних зобов`язань.

Дефектним актом, який є додатком № 1 до Договору № 365 від 06.03.2019 передбачено, зокрема виконання робіт з покрівлі та даху.

29 травня 2019 року відбулось затоплення приміщення площею 106,05 кв.м. за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39, в якому розташований салон меблів італійського виробництва «San Remo», у зв`язку з чим, ФОП Кононеров А.М., як орендар означеного приміщення, звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовом до ФОП Рязанової І.А. (як орендодавця означеного приміщення), ПАТ «АБ «Укргазбанк» (як замовника ремонтних робіт), ТОВ «Будівельна компанія «Нові Зодчі» (як виконавця робіт) про стягнення збитків у розмірі 744 285,00 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.10.2020 у справі №918/551/19 закрито провадження у справі в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця Рязанової Інни Анатоліївни, в іншій частині позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ПАТ "Акціонерний банк "Укргазбанк" та ТОВ "Будівельна компанія "Нові Зодчі" на користь ФОП Кононерова Анатолія Михайловича 724587,45 грн. майнового збитку від пошкодження майна. В задоволенні позовних вимог про стягнення 19697,55 грн. майнового збитку від пошкодженого майна відмовлено. Стягнуто з ПАТ "Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь ФОП Кононерова А.М. 675,00 грн. вартості послуг з оцінки пошкодженого майна, 9806,40 грн. витрат у зв`язку з проведенням експертизи, 5434,41 грн. судового збору. Стягнуто з ТОВ "Будівельна компанія "Нові Зодчі" на користь ФОП Кононерова А.М. 675 грн. вартості послуг з оцінки пошкодженого майна, 9806,40 грн. витрат у зв`язку з проведенням експертизи, 5434,41 грн. судового збору. Судові витрати в розмірі в розмірі 295,46 грн. судового збору покладено на позивача.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» задоволено частково, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі» задоволено повністю. Рішення Господарського суду Рівненської області від 06.10.2020 в частині солідарного стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі» збитків в сумі 724587,45 грн. скасовано та прийнято в цій частині нове рішення. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця Кононерова Анатолія Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі» про стягнення збитків у сумі 742935,00 грн. відмовлено. Позов Фізичної особи-підприємця Кононерова Анатолія Михайловича до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення збитків у сумі 742935,00 грн. задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на користь фізичної особи-підприємця Кононерова Анатолія Михайловича збитки у сумі 742935,00 грн. Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Кононерова Анатолія Михайловича передати Публічному акціонерному товариству «Акціонерний банк «Укргазбанк» пошкоджені меблі: стіл фабрики Calligaris, (Art/ CS/391-R); стільці фабрики Calligaris, в кількості 6 штук (Art/ CS/1054-LH); журнальний стіл фабрики La Primavera, (Art/ TA348M/15R); комплект «Барна стійка і сервант» фабрики БTC, (Art. 5069); спальня фабрики Tre Ci, модель Camelia (комплект: ліжко, дві прикроватні тумби, комод); спальня фабрики Tre Ci, модель «Fancy» (комплект: ліжко, дві прикроватні тумби, туалетний столик, дзеркало крісло); спальня фабрики Silik, модель Niobe (комплект: ліжко з двома прикроватними тумбами, туалетний столик, дзеркало, крісло). Рішення господарського суду Рівненської області від 06.10.2020 року у справі №918/551/19 у частині закриття провадження в справі в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця Рязанової Інни Анатоліївни - залишено без змін. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на користь фізичної особи-підприємця Кононерова Анатолія Михайловича 19612,40 грн. витрат у зв`язку з проведенням судової експертизи, 11144,00 грн. судового збору. Додаткове рішення від 13.10.2020 у справі №918/551/19 в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі» на користь Фізичної особи-підприємця Кононерова Анатолія Михайловича витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 14603,02 грн. та віднесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 793,96 на позивача - скасовано. В решті додаткове рішення від 13.10.2020 у справі №918/551/19 залишено без змін. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Кононерова Анатолія Михайловича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі» 16716,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, 17000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції.

Наведеним судовим рішенням у справі № 918/551/19 від 01.02.2021 встановлено, що пошкодження меблів ФОП Кононерова А.М. відбулось внаслідок затоплення (попадання води) з приміщення, яке знаходиться на поверх вище і в якому проводились ремонтні роботи з покрівлі даху ТОВ «Будівельна компанія «Нові Зодчі» на замовлення ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» саме в той час, коли згідно з довідкою Рівненського обласного центру з гідрометеорології №33-01-15/369 від 29.08.2019, 29 травня 2019 року в місті Рівне спостерігався значний дощ, грози, шквали 15-20 м/с, що відповідає 1 рівню небезпечності (НМЯ І).

Також означеним рішенням встановлені наступні обставини:

- 10 жовтня 2011 року між фізичною особою - підприємцем Кононеровим Анатолієм Михайловичем (позивач, орендар) та фізичною особою - підприємцем Рязановою Інною Анатоліївною (орендодавець) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №4, відповідно до предмету якого орендодавець передає а орендар приймає у строкове платне користування приміщення площею 106,05 кв.м. по вул. Гагаріна у м. Рівне;

- згідно з умовами пунктів 3.1-3.2. договору оренди, договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2012 року. По закінченню строку дії терміну оренди при відсутності заперечень з боку орендодавця або орендаря, дійсний договір вважається продовженим на рік, на тих же умовах;

- згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Рівненського обласного центру з гідрометеорології №33-01-15/369 від 29 серпня 2019 року, за даними репрезентативної до території м. Рівне (в т.ч. вул. Гагаріна) авіаметеостанції Рівне, 29 травня 2019 року спостерігався дощ. Згідно із синоптичною ситуацією та прогнозом Рівненського гідрометцентру, 29 травня 2019 року по місту Рівне могли бути впродовж доби грози, шквали 15-20 м/с, значний дощ та град, що відповідає 1 рівню небезпечності НМЯ І;

- згідно з актом №1 огляду салону меблів "San Remo" від 29.05.2019 року (т.1., а.с. 15), який складений в присутності ОСОБА_2 , Кононерова Анатолія Михайловича , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на момент обстеження (29 травня 2019 року о 10:00) встановлено наступні пошкодження внаслідок затоплення:

- стіл фабрики Calligaris, виробництва Італії (Art/ CS/391-R) при контакті з водою пішли тріщини на ніжках дерев`яного столу;

- стільчики Calligaris, виробництва Італії в кількості 6 штук (deja vu leather), при контакті з водою пішли тріщини на ніжках стільчиків;

- журнальний столик фабрики La Primavera, виробництва Італії (Kaori) при контакті з водою пішли тріщини по ніжках столика;

- бар фабрики BTC, виробництва Італія (Art. 5069) при контакті з водою деталі розклеїлися по шву, почав відлущуватись лак та розбухло дерево;

- спальня фабрики Tre Ci, виробництва Італії (Camelia) внаслідок потрапляння води зі стелі на ліжко, плита, з якої зроблений каркас, розбухла;

- спальня фабрики Tre Ci, виробництва Італії (Fancy) під дією води дерев`яні ніжка потріскали і обліз лак, також від намокання розбухла плита ліжка і приліжкової тумбочки;

- спальня фабрики Silik, виробництва Італії (Niobe) внаслідок потрапляння води зі стелі, матеріал дерево ввібрало в себе вологу та почала відлущуватись фарба, пішли тріщини по узголів`ю ліжка та розклеївся каркас.

- у вказаному акті зазначено, що: "Причиною затоплення є ремонт на 2 поверсі. Бригада майстрів демонтувала дах. Вночі з 28 травня на 29 травня йшов дощ, через що і сталось потрапляння води в салон меблів, про що було повідомлено 29 травня 2019 року о 10:00 годині орендодавцем приміщення, який також повідомив про затоплення бригадира будівничої бригади.";

- згідно висновку Рівненської торгово-промислової палати, внаслідок затоплення приміщення меблевого магазину "San Remo", що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна, 39, було пошкоджено меблі італійського виробництва. Вартість прямих збитків, які були завдані власнику меблів внаслідок пошкодження, складає 742935,00 грн. (т.1., а.с. 14).

- приміщення, яке розташоване на другому поверсі над орендованим позивачем приміщенням належать на праві власності публічному акціонерному товариству акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвом та витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно;

- відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №9819 від 30 червня 2020 року пошкодження меблів позивача мало місце внаслідок залиття 29 травня 2019 року орендованого приміщення. Пошкодження характерні при контакті елементі меблів виготовлених із дерев`яних та деревостружкових плит із водою, а саме: набухання і деформація елементів меблів, тріщини і відколи лакофарбового покриття, порушення цілісності каркасу;

- згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №9818 від 30 червня 2020 року, причиною залиття, орендованого згідно з договором оренди №4 від 10 жовтня 2011 року фізичною особою - підприємцем Кононеровим Анатолієм Михайловичем, нежитлового приміщення площею 106,05 м.кв., яке знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39 , що мало місце 29 травня 2019 року є проникнення води через огороджуючі конструкції даного приміщення, а саме перекриття з приміщень другого поверху, що розташовані над приміщеннями, що є об`єктом дослідження. Експерт не може в категоричній формі констатувати, що до залиття приміщення, орендованого позивачем, призвели будівельні роботи, виконувані ТОВ «Нові Зодчі» згідно договору №365 від 06.03.2019 року, але за умови незавершення будівельних робіт на покрівлі та (або) по зовнішнім стінам з розбиранням кам`яної кладки та демонтажем вікон станом на 29.05.2019 могло статися залиття орендованого згідно договору №4 від 10.10.2011 року ФРП Кононеровим А.М. нежитлового приміщення дощовими водами через перекриття з приміщення, що належить ПАТ АК «Укргазбанк»;

- з вказаних висновків судових експертиз вбачається, що пошкодження меблів позивача відбулось внаслідок залиття водою орендованого ним приміщення, а саме внаслідок проникнення води з приміщень другого поверху;

- календарний графік виконання робіт, який є додатком до договору підряду №365 від 06 березня 2019 року, не містить чітких строків виконання робіт, зокрема, по покрівлі даху, заміні вікон та роботам по зовнішнім стінам з розбиранням кам`яної кладки. Згідно вказаного графіку кінцевим терміном виконання робіт вказано травень 2019 року;

- за договором підряду №365 від 06 березня 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Нові Зодчі» (підрядник) було передбачено виконання робіт по покрівлі даху в приміщення, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна,39, та яке розміщене над орендованим позивачем приміщенням. На момент затоплення орендованого позивачем приміщення 29.05.2019 року, ремонтні роботи за вказаним договором підряду завершені не були, що підтверджується актом приймання-виконаних будівельних робіт, який підписаний між замовником та підрядником лише 24.06.2019 року, тобто майже через місяць після затоплення;

- згідно звіту визначення прямих збитків, які були завдані власнику меблів італійського виробництва внаслідок пошкодження водою, який складений Рівненською торгово-промисловою палатою, вартість збитків (вартість пошкоджених меблів) становить 742 935,00 грн.

- за висновком судового експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №9819 від 30 червня 2020 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження майна (меблів) у зв`язку із залиттям орендованого приміщення, яке сталось 29 травня 2019 року становить 724 587,45 грн. Відновлення пошкоджених внаслідок залиття орендованого приміщення меблів без втрати їх товарної цінності не можливе.

- при визначені суми збитків судовим експертом було здійснено конвертацію гривневої ціни меблів на дату покупки у євро по курсу НБУ та зворотній розрахунок із євро у гривні на дату дослідження.

- згідно наявних в матеріалах справи копій накладних вбачається, що меблі зазначені у вказаних накладних були придбані ФОП Кононеровим А.М. (позивачем) у іншої фізичної особи-підприємця, ціна за придбані меблі в накладних визначена лише в національній валюті України - гривні.

Північно-західний апеляційний господарський суд обґрунтовуючи постанову від 01.02.2021 зазначив, що: «Враховуючи, що згідно наявних в матеріалах справи копій накладних вбачається, що загальна вартість меблів позивача становить 1182924,00 грн. та згідно висновку судового експерта №9819 від 30.06.2020 року відновлення пошкоджених меблів без втрати їх товарної цінності не можливе, а також враховуючи, що позивачем визначено в позовній заяві суму збитків за пошкоджені меблі - 742935,00 грн., що є значно меншою сумою від вартості меблів згідно накладних, колегія суддів з урахуванням ч.1 ст. 14 ГПК України дійшла висновку, що до стягнення з відповідача-2 ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягають збитки за пошкоджені меблі в сумі 742935,00 грн. (згідно вимог позовної заяви).

З огляду на наведене, а також враховуючи, що висновком судового експерта №9819 від 30 червня 2020 року було встановлено, що відновлення пошкоджених внаслідок залиття орендованого приміщення меблів без втрати їх товарної цінності не можливе, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі позивачем пошкоджених меблів, зазначених в акті №1 від 29.05.2019 року, відповідачу-2 ПАТ АК «Укргазбанк».

Звертаючись до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі», Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» зазначає, що в добровільному порядку виконало постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі № 918/551/19 шляхом перерахування коштів в розмірі 788 294,42 грн. на рахунок, вказаний в листі адвоката ФОП Кононерова А.М. від 16.02.2021.

Позивач зазначає, що судовим рішенням у від 01.02.2021 у справі № 918/551/19 встановлено факти порушення ТОВ «БК «Нові Зодчі» технології проведення ремонтних робіт та порушення державних будівельних норм при проведенні ремонтних робіт, що стало причиною залиття меблів, розташованих в салоні на першому поверсі приміщення у м. Рівне по вул. Гагаріна, 39, в зв`язку з чим, на підставі ст. 1166, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 228 ГК України позивач набув право зворотної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі» щодо стягнення сплаченої суми шкоди (збитків) на користь ФОП Кононерова А.М. у розмірі 788 294,42 грн., в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача збитки (шкоду) у сумі 788 294,42 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на ч. 1 ст. 1191 ЦК України, яка регулює недоговірні відносини, в той час як правовідносини у даній справі виникли на підставі договору № 365 від 06.03.2019 за яким відповідач зобов`язався виконати роботи з капітального ремонту нежитлового приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39 згідно із затвердженою проектною документацією і технічною характеристикою об`єкта, отже не є деліктними (позадоговірними). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі № 910/5040/17, від 26.11.2019 у справі № 922/359/19, від 17.12.2019 у справі № 910/30335/15. Жодних порушень умов договору з боку відповідача не було зафіксовано, що свідчить про відсутність будь-яких порушень будівельного законодавства та відсутність збитків. Посилання позивача на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі № 918/551/19, якою встановлено факти порушення ТОВ «БК «Нові Зодчі» технології проведення ремонтних робіт та порушення державних будівельних норм при проведенні ремонтних робіт, що стало причиною залиття меблів, розташованих в салоні на першому поверсі приміщення у м. Рівне по вул. Гагаріна, 39 та має преюдиційне значення для даної справи, відповідач вважає безпідставним, оскільки рішенням суду у його резолютивній частині не встановлено факт вчинення цивільного правопорушення ТОВ «БК «Нові Зодчі», а отже такий висновок суду не може вважатись обов`язковим при розгляді даної справи, а встановлені у рішенні факти підлягають правовій оцінці. Відповідач також вважає недоведеною свою вину у затопленні нежитлового приміщення меблевого салону, оскільки ФОП Кононеровим А.М. не доведено належними та допустимими доказами вини та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача по затопленню приміщення та наявністю збитків. Акт № 1 огляду меблів від 29.05.2019, що доданий позивачем до позовної заяви не фіксує факту залиття нежитлового приміщення, складений за відсутності представників ТОВ «БК «Нові Зодчі» та ПАТ «АБ «Укргазбанк», в т.ч. власника приміщення, якого орендар зобов`язаний був належним чином повідомити, відсутні будь-які докази повідомлення ПАТ «АБ «Укргазбанк» про зазначене та запрошення його до участі у складанні Акту. Під час складення Акту не здійснювався виклик аварійних служб, органів поліції, суб`єкта, який здійснює обслуговування будинку. Заяви свідків ОСОБА_6 від 24.09.2019, ОСОБА_5. від 24.09.2019 та ОСОБА_2. від 23.09.2019 не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки жоден свідок, який брав участь у комісії та які підписували акт огляду салону меблів від 29.05.2019 не зафіксували відмову Віктора - прораба будівельної компанії щодо зазначення свого прізвища та підпису складеного ними акту, про що можна зробити висновок, що заяви свідків ґрунтуються на повідомленні та проханні позивача. Висновок судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2020 № 9818 і описане експертом візуальне обстеження суперечить один одному, а тому не зрозуміло на підставі яких досліджень і аргументів експерт зробив такий висновок. Протиправність дій відповідача та порушення ним будівельних норм та стандартів не доведені належними доказами, в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження порушення технології виконання робіт на об`єкті, окрім як висновки суду, зроблені від зворотного - затоплення магазину могло статися виключно у випадку порушення будівельних норм ТОВ «БК «Нові Зодчі». Виходячи з викладеного відповідач вважає, що склад цивільного правопорушення у діях ТОВ «БК «Нові Зодчі» відсутній, а вимоги позивача є необґрунтованими та протиправними.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Внаслідок укладення сторонами Договору, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, у них виникли взаємні цивільні права та обов`язки і за своєю правовою природою вказаний Договір є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною четвертою статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно зі статтею 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

З умов укладеного між сторонами Договору вбачається, що відповідач прийняв на себе зобов`язання виконати на свій ризик, власними силами та засобами капітальний ремонт власного нежитлового приміщення, за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39, передбачені Дефектним актом (Додатком № 1 до даного Договору).

Пунктом 1.2 Договору сторони узгодили, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження (псування), будівельних та/або оздоблювальних матеріалів, обладнання, конструктивних елементів, що знаходитимуться на об`єкті під час виконання робіт, комплектуючих, інструментів тощо до закінчення виконання робіт та їх здачі замовнику у порядку, передбаченому Договором, несе підрядник.

Також умовами Договору визначено, що Підрядник забезпечує виконання робіт на об`єкті у відповідності з Державними будівельними нормами і правилами (п. 4.1 Договору).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі № 918/551/19 встановлено, що внаслідок затоплення приміщення меблевого магазину "San Remo", що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна,39, було пошкоджено меблі італійського виробництва, а саме: стіл фабрики Calligaris, виробництва Італії (Art/ CS/391-R) при контакті з водою пішли тріщини на ніжках дерев`яного столу; стільчики Calligaris, виробництва Італії в кількості 6 штук (deja vu leather), при контакті з водою пішли тріщини на ніжках стільчиків; журнальний столик фабрики La Primavera, виробництва Італії (Kaori) при контакті з водою пішли тріщини по ніжках столика; бар фабрики BTC, виробництва Італія (Art. 5069) при контакті з водою деталі розклеїлися по шву, почав відлущуватись лак та розбухло дерево; спальня фабрики Tre Ci, виробництва Італії (Camelia) внаслідок потрапляння води зі стелі на ліжко, плита, з якої зроблений каркас, розбухла; спальня фабрики Tre Ci, виробництва Італії (Fancy) під дією води дерев`яні ніжка потріскали і обліз лак, також від намокання розбухла плита ліжка і приліжкової тумбочки; спальня фабрики Silik, виробництва Італії (Niobe) внаслідок потрапляння води зі стелі, матеріал дерево ввібрало в себе вологу та почала відлущуватись фарба, пішли тріщини по узголів`ю ліжка та розклеївся каркас.

Північно-західним апеляційним господарським судом встановлено, що:

- відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 9819 від 30 червня 2020 року пошкодження меблів позивача мало місце внаслідок залиття 29 травня 2019 року орендованого приміщення. Пошкодження характерні при контакті елементі меблів виготовлених із дерев`яних та деревостружкових плит із водою, а саме: набухання і деформація елементів меблів, тріщини і відколи лакофарбового покриття, порушення цілісності каркасу;

- згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №9818 від 30 червня 2020 року (т.3, а.с. 112-122), причиною залиття, орендованого згідно з договором оренди №4 від 10 жовтня 2011 року фізичною особою - підприємцем Кононеровим Анатолієм Михайловичем, нежитлового приміщення площею 106,05 м.кв., яке знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39 , що мало місце 29 травня 2019 року є проникнення води через огороджуючі конструкції даного приміщення, а саме перекриття з приміщень другого поверху, що розташовані над приміщеннями, що є об`єктом дослідження. Експерт не може в категоричній формі констатувати, що до залиття приміщення, орендованого позивачем, призвели будівельні роботи, виконувані ТОВ «Нові Зодчі» згідно договору №365 від 06.03.2019 року, але за умови незавершення будівельних робіт на покрівлі та (або) по зовнішнім стінам з розбиранням кам`яної кладки та демонтажем вікон станом на 29.05.2019 року могло статися залиття орендованого згідно договору №4 від 10.10.2011 року ФРП Кононеровим А.М. нежитлового приміщення дощовими водами через перекриття з приміщення, що належить ПАТ АК «Укргазбанк»;

- таким чином, з вказаних висновків судових експертиз вбачається, що пошкодження меблів позивача відбулось внаслідок залиття водою орендованого ним приміщення, а саме внаслідок проникнення води з приміщень другого поверху;

- дефектний акт, який є додатком до договору підряду №365 від 06 березня 2019 року містить в своєму переліку, зокрема, роботи по покрівлі даху;

- календарний графік виконання робіт, який є додатком до договору підряду №365 від 06 березня 2019 року, не містить чітких строків виконання робіт, зокрема, по покрівлі даху, заміні вікон та роботам по зовнішнім стінам з розбиранням кам`яної кладки. Згідно вказаного графіку кінцевим терміном виконання робіт вказано травень 2019 року;

- натомість акт приймання-виконаних будівельних робіт за договором №365 від 06.03.2019 року підписано сторонами 24.06.2019 року, що спростовує доводи відповідача-3 про те, що будівельні роботи станом на момент пошкодження (затоплення) майна позивача, були завершені;

- наведене свідчить, що за договором підряду №365 від 06 березня 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Нові Зодчі» (підрядник) було передбачено виконання робіт по покрівлі даху в приміщення, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна,39, та яке розміщене над орендованим позивачем приміщенням. На момент затоплення орендованого позивачем приміщення 29.05.2019 року, ремонтні роботи за вказаним договором підряду завершені не були, що підтверджується актом приймання-виконаних будівельних робіт, який підписаний між замовником та підрядником лише 24.06.2019 року, тобто майже через місяць після затоплення.

Наведеним судовим рішенням у справі № 918/551/19 від 01.02.2021 встановлено, що пошкодження меблів ФОП Кононерова А.М. відбулось внаслідок затоплення (попадання води) з приміщення, яке знаходиться на поверх вище і в якому проводились ремонтні роботи з покрівлі даху ТОВ «Будівельна компанія «Нові Зодчі» на замовлення ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» саме в той час, коли згідно з довідкою Рівненського обласного центру з гідрометеорології №33-01-15/369 від 29.08.2019, 29 травня 2019 року в місті Рівне спостерігався значний дощ, грози, шквали 15-20 м/с, що відповідає 1 рівню небезпечності (НМЯ І).

Означеним судовими рішенням було також відхилено доводи Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові зодчі» про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між проведенням ремонтних робіт відповідачами та збитками, що були заподіяні Фізичній особі-підприємцю Кононерову Анатолію Михайловичу, у зв`язку з наступним:

- відповідно до п. 4.1. договору підряду №365 від 06.03.2019 року підрядник забезпечує виконання робіт на об`єкті у відповідності з Державними будівельними нормами та правилами;

- державними будівельними нормами передбачено ряд вимог щодо здійснення ремонтних робіт, в тому числі стосовно недопущення негативного впливу метеорологічних явищ на об`єкт нерухомого майна, що реконструюється чи ремонтується;

- для забезпечення комплексної безпеки будівництва заходи з організації будівельного виробництва мають передбачати захист об`єкта будівництва, прилеглої території та забудови від впливу несприятливих природних або техногенних факторів (ДБН А.3.1-5:2016 ОРГАНІЗАЦІЯ БУДІВЕЛЬНОГО ВИРОБНИЦТВА, п.4.3, п.п. д));

- обов`язковi для застосування такi початковi умови влаштування покрiвлi: - до влаштування покрiвельного килима покриття повинно бути обладнаним системою вiдводу з нього дощової i талої води (ДБН В.2.6-14-95 КОНСТРУКЦIЇ БУДИНКIВ I СПОРУД ПОКРИТТЯ БУДИНКIВ I СПОРУД, п. 2.3);

- з наведеного вбачається, що підрядник під час здійснення будівельних робіт зобов`язаний здійснювати комплекс заходів з метою захисту об`єкта будівництва від несприятливих природних факторів.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Вказана правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/3055/18, від 13.08.2019 у справі №910/11164/16.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що відповідно до п.41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.

Згідно з п.п.44, 46 даної Доповіді:

« 44. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

46. Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності.»

Відповідно до п.72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99) зазначено:

"Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції ( 995_004 ), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів."

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 6 Конституції України органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У зв`язку з викладеним, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, які фактично зводяться до переоцінки встановлених обставин у справі № 918/551/19, у розгляді якої приймали участь як ПАТ «АБ «Укргазбанк», так і ТОВ «БК «Нові Зодчі» судом не оцінюються.

Відтак, суд відхиляє посилання відповідача на те, що докази порушення відповідачем будівельних норм та стандартів відсутні та не досліджувались, висновки зроблені судом на основі припущень, що затоплення магазину меблів сталося саме внаслідок недотримання підрядником таких норм та стандартів, як і посилання на те, що висновок суду може вважатись обов`язковим при розгляді даної справи лише у разі, якщо вони встановлені у резолютивній частині.

Таким чином, Північно-західним апеляційним господарським судом встановлено обставини щодо пошкодження меблів ФОП Кононерова А.М. внаслідок затоплення (попадання води) з приміщення, яке знаходиться на поверх вище і в якому проводились ремонтні роботи з покрівлі даху ТОВ «Будівельна компанія «Нові Зодчі» на замовлення ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та наявністю причинно-наслідкового зв`язку між проведенням ремонтних робіт та збитками, що були заподіяні Фізичній особі-підприємцю Кононерову Анатолію Михайловичу, у зв`язку з недотримання відповідачем Державних будівельних норм та правил, в частині виконання зобов`язання із здійснювати комплексу заходів з метою захисту об`єкта будівництва від несприятливих природних факторів під час здійснення будівельних робіт, які на момент залиття не були закінчені.

В свою чергу, звертаючись до суду з позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема положенням ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Однак, наведена норма регулює позадоговірні правовідносини, які виникають у зв`язку із завданням шкоди, в той час як спірні правовідносини у цій справі виникли з контракту №363, отже не є деліктними (позадоговірними).

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі № 910/5040/17 та від 26.11.2019 у справі № 922/359/19.

З огляду на вищенаведене, суд відхиляє як безпідставні доводи позивача щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, оскільки правовідносини сторін у цій справі виникли з Договору, за умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати на свій ризик, власними силами та засобами капітальний ремонт власного нежитлового приміщення, за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39, передбачені Дефектним актом (Додатком № 1 до даного Договору), а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість у строки та у порядку, передбачені цим Договором.

Суд звертає увагу, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.

При цьому, якщо сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Частина 2 ст. 883 ЦК України визначає, що за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов`язковими умовами покладення відповідності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Отже, зменшення майнових благ внаслідок неправомірних дій наступає об`єктивно, тобто незалежно від волевиявлення сторони, як наслідок невиконання зобов`язань.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов`язань - причиною. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність).

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Враховуючи норми ч. 4 ст. 623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Статтею 228 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Судовим рішенням у справі № 918/551/19 встановлено обставини порушення відповідачем умов Договору (п. 4.1) в частині дотримання Державних будівельних норм та правил, у зв`язку з невиконанням зобов`язання із здійснення комплексу заходів з метою захисту об`єкта будівництва від несприятливих природних факторів під час здійснення будівельних робіт, які на момент залиття не були закінчені, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між проведенням відповідачем ремонтних робіт за Договором та збитками, які відшкодовані позивачем, як замовником таких робіт за Договором - ФОП Кононерову А.М. внаслідок залиття приміщення, які становлять суму у розмірі 788 294,42 грн., яка складається з сум стягнутих з позивача на користь ФОП Кононерова А.М. у справі № 918/551/19, а саме: 742 935,00 грн. збитків, 19 612,40 грн. витрат у зв`язку з проведенням судової експертизи; 11 144,00 грн. судового збору, 14 603,02 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Посилання відповідача на те, що позивачем були прийняті ремонтні роботи виконані відповідачем, та підписані всі вказані документи без будь-яких зауважень та претензій, судом до уваги не приймаються, оскільки захист об`єкта будівництва від несприятливих природних факторів під час здійснення будівельних робіт має здійснюватись відповідачем та прийматись позивачем не як роботи, виконання яких передбачено Договором, а як передумова, визначена Державними будівельними нормами та правилами, для виконання робіт, передбачених Договором, зокрема робіт по покрівлі та даху, визначених дефектним актом, що також свідчить про те, що недопущення негативного впливу метеорологічних явищ на об`єкт нерухомого майна не є дефектом або недоліком саме результату виконаної роботи, а є обов`язком відповідача, який останній, у відповідності до Державних будівельних норм та правил має дотримуватись.

Суд зазначає, що предметом спору є не результат виконаних відповідачем за Договором робіт, які прийняті позивачем, а завдання третій особі збитків у зв`язку недотриманням Державних будівельних норм та правил, яких відповідач мав дотримуватись при підготовці до виконання робіт, що передбачено п. 4.1 Договору, та як наслідок порушення умов Договору.

При цьому, відповідач зобов`язаний дотримуватися Державних будівельних норм та правил в незалежності від обсягу та видів будівельних робіт.

Посилання відповідача на відсутність у Договорі будь-яких положень щодо відшкодування шкоди третім особам внаслідок належного виконання відповідачем зобов`язань не нівелює обов`язок з їх відшкодування, як і відсутність у Договорі права позивача звертатися з регресними вимогами до відповідача щодо відшкодування шкоди третім особам, не обмежує право позивача на звернення з значеним позовом до суду.

Оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму, в свою чергу заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нові Зодчі» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д ідентифікаційний код: 40848812) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ідентифікаційний код: 23697280) збитки у розмірі 788 294 (сімсот вісімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 42 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 824 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 42 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.08.2021

Суддя О.А. Грєхова