ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.08.2021 Справа № 908/2192/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Cуддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши без виклику представників сторін (учасників) заяву Ігнатенко Ігора Анатолійовича без номеру від 12.08.21 (надійшла до суду 12.08.21) про забезпечення позову у справі

за позовом: фізичної особи-підприємця Ігнатенко Ігоря Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "АЗОВ-СТИЛЬ" (69041 м. Запоріжжя, вул. Дніпровські Зорі, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 33210999)

про стягнення 1 009 451 грн. 17 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.07.21 (суддя Дроздова С.С.) відмовлено у задоволенні заяви Ігнатенко Ігоря Анатолійовича про забезпечення позову у справі № 908/2192/21.

Ухвалою від 09.08.21 господарським судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 908/2192/21 за позовом фізичної особи-підприємця Ігнатенко І.А. до ТОВ "АЗОВ-СТИЛЬ" про стягнення 634 475,93 грн. основного боргу, 95 171,38 грн. 3 % річних та 279 803,86 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 12.08.21 № П-510/21 та витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.21 позовні матеріали № 908/2192/21 передано на розгляд судді Дроздовій С.С. Підготовче судове засідання призначено на 06 вересня 2021 р. о 12 год. 30 хв.

12.08.21 до господарського суду Запорізької області надійшла заява Ігнатенка І.А. б/н від 12.08.21 про забезпечення позову.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справи між суддями від 12.08.21, у зв`язку із перебуванням судді Дроздової С.С. у відпустці з 12.08.21 по 13.08.21 (за поданням щодо відсутності підстав відсутності суддів господарського суду Запорізької області на робочому місті для автоматизованого розподілу справ) вказану заяву про забезпечення позову визначено для розгляду судді Корсуну В.Л.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову заявником з посиланням на ст. 137 ГПК України вказано наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.21 фактично, як стверджує заявник, було встановлено наявність заборгованості у ТОВ «АЗОВ-СТИЛЬ» перед Ігнатенко І.А. та тим, що з 2016 р. ТОВ «АЗОВ-СТИЛЬ» не виконує перед заявником боргові зобов`язання. А тому у Ігнатенка І.А. є всі підстави вважати, що після отримання копії позовної заяви керівництво ТОВ «АЗОВ-СТИЛЬ» спробує вивести належне їм нерухоме майно на іншу юридичну особу з метою подальшого банкрутства підприємства. Зазначає, що співвласником ТОВ «АЗОВ-СТИЛЬ» (копію статуту частково надає) 50/50 та ТОВ «ЗЗБТ» були ОСОБА_2 (м. Запоріжжя) та ОСОБА_3 (м. Донецьк). ОСОБА_2 , як фізична особа, для своїх потреб та потреб цих підприємств починаючи із кінця (словами автора) 2010 року в нього позичав грошові кошти у т.ч. для ведення господарської діяльності ТОВ «Азов-Стиль». Як стверджує заявник, по домовленості (так як грошима вони віддати борг не могли) база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повинна була перейти у власність Ігнатенко І.А. після того, як (дослівно): «вони вирішать скільки від кого в відсотків відійде на мою користь. В цей час я мав можливість користуватись базою «Жемчужна» як своєю. Згідно договора аренди від 2016 р. (копію додаю) так воно і було в 2016-2017 роках. В 2016 р. на підтвердження своїх намірів ОСОБА_2 уступив від свого ім`я (як співзасновника)право вимоги у ТОВ «АЗОВ-СТИЛЬ» матеріального займа, який він надавав підприємству раніше (копія доказів в матеріалах справи). В цьому ж році мені були передані в заставу будиночки, які знаходилися на базах відпочинку «Жемчужна» та «Федотова коса» (копія обтяження рухомого майна в матеріалах справи). …Так як ОСОБА_2 та ОСОБА_4 колишні давні партнери і між ними є домовленість все зробити, щоб я нічого не отримав (як це мені й обіцяли), я прошу повторно суд забезпечити позов шляхом накладення арешту в рамках суми боргу в розмірі 1 009 451 грн. 17 коп. на майно ТОВ «Азов-Стиль». Беручи до уваги, що база відпочинку «Жемчужна» вже відчужена у є всі підстави вважати, що ТОВ «Азов-Стиль» спробує уникнути виконання зобов`язань шляхом відчуження іншого майна, яке належить ТОВ «Азов-Стиль». Згідно інформаційної довідки речових прав на нерухоме майно від 28.07.21 (копія додається) ТОВ «Азов-Стиль» належить об`єкт нерухомого майна База відпочинку «Федотова коса», яка розташована за адресою АДРЕСА_2 (копія в матеріалах справи). А тому, з наведених вище підстав заявник просить суд накласти арешт в рамках суми боргу у розмірі 1 009 451,17 грн. до моменту розгляду справи по суті на об`єкт нерухомого майна база відпочинку «Федотова коса», яка розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Розглянувши вказану заяву від 12.08.21 (надійшла до суду 12.08.21) про забезпечення позову з наданими до неї документами судом враховано наступне.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а також право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожен суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України).

Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно із ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом враховано, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача (чів) з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним ін. осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Вбачається, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (чами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

На підтвердження виникнення у заявника (позивача) підстав для того, щоб просити суд забезпечити позов, до матеріалів заяви про забезпечення позову надано: докази сплати судового збору; копія договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості (комплексу база відпочинку «Жемчужна») від 18.05.20 укладеного між ТОВ «АЗОВ-СТИЛЬ» та громадянкою ОСОБА_5 ; копія титульної сторінки та аркушів за № 2 та № 9 статуту ТОВ «Азов-Стиль» (друга редакція); копія договору оренди майна між ТОВ «Азов-Стиль» та приватним підприємцем Ігнатенко І.А. № 1а від 05.04.2016 та докази відправки заяви про забезпечення позову відповідачу по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наведеного вище вбачається, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на утруднення або неможливість виконання рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2 днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Частинами 5 та 6 ст. 140 ГПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судом при розгляді наведеної вище у тексті цієї ухвали заяви враховано, що попри наведення в тексті заяви твердження заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що існують обставини, які дійсно можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення (наприклад - реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

З огляду на викладене та те, що:

- обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову;

- підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є її обґрунтованість; заява Ігнатенка І.А. б/н від 12.08.21 про забезпечення позову не підтверджена належними та допустимими доказами,

- а також приймаючи до уваги питання щодо

1) розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову;

2) забезпечення збалансованості інтересів сторін й інших учасників судового процесу;

3) наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

4) запобігання можливості порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу,

суд дійшов висновку про відсутність правових підстав (на дату постановлення цієї ухвали) для вжиття заходів забезпечення позову за наведеною в тексті цієї ухвали заявою.

А тому, як наслідок, у задоволенні наведеної вище в тексті цієї ухвали заяви від 12.08.21 про забезпечення позову судом відмовляється.

Суд звертає увагу Ігнатенка І.А. на той факт, що відмова у задоволені заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду із відповідною заявою в порядку визначеному чинним законодавством України.

Поряд з цим, судом роз`яснюється, що якщо Ігнатенко І.А. у справі № 908/2192/21 виступає як позивач у статусі фізичної особи-підприємця, то на якій правовій підставі без належного обґрунтування з його боку він підписує заяву про забезпечення позову у цій справі фактично не як фізичною особою-підприємцем Ігнатенко І.А., а виходячи із тексту такої заяви, як громадянином Ігнатенко Ігорем Анатолійовичем .

Тим більше, з урахуванням того, що в розумінні статей 4 та 30 ГПК України, спір у справі № 908/2192/21 не є корпоративним, а за загальним правилом, спори фізичних осіб з з товариством з обмеженою відповідальністю (юридичною особою) про стягнення заборгованості мають розглядатись за правилами не ГПК України, а за нормами ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 73-74, 76, 77, 79, 86, 136-141, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Ігнатенка І.А. б/н від 12.08.21 (надійшла до суду 12.08.21) про забезпечення позову відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати на адресу учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 13.08.2021.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун