ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2021 р. Справа№ 910/15417/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Зубець Л.П.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 16.08.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021, повний текст складено 26.01.2021

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021

у справі № 910/15417/20 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс"

про стягнення 1 419 035,89 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" (далі - ТзОВ "Тар-Будсервіс"/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" (далі - ТзОВ "Планеттойс"/відповідач) про стягнення 1 419 035,89 грн заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договорами підряду.

Позов мотивовано тим, що між сторонами у спрощений спосіб шляхом підписання кошторисів укладено два договори підряду, відповідно до яких позивачем виконані будівельні роботи, проте відповідач розрахувався за роботи частково, внаслідок чого у ТзОВ "Планеттойс" виникла заборгованість у розмірі 1 419 035,89 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/15417/20 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" основний борг у розмірі 1 419 035 (один мільйон чотириста дев`ятнадцять тисяч тридцять п`ять) грн 89 коп. та судовий збір у сумі 21 285 (двадцять одна тисяча двісті вісімдесят п`ять) грн 55 коп.

Суд виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 (суддя Маринченко Я.В.) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи. Відповідачем не спростовано правомірності розміру витрат на правову допомогу, заявлених до стягнення позивачем, порівняно зі складністю даної справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Щодо оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/15417/20.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/15417/20 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У доводах апеляційної скарги відповідач наполягає на тому, що між ним та позивачем не було досягнуто згоди на укладення договорів підряду, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, що передбачаються відповідними договорами. Також відповідач вказує на необхідність укладення таких договорів у письмовій формі, що також не дотримано сторонами.

Щодо оскарження додаткового рішення.

Не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Відповідач посилається на на порушення місцевим господарським судом статей 58, 124, 126, 129 ГПК України. Зазначив про те, що у матеріалах справи відсутній додаток №1 до договору укладеного з адвокатським бюро, а наявна лише додаткова угода №1 до договору, що позбавляє відповідача можливості оцінити фактичні понесенні витрати позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021, апеляційну скаргу на рішення передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/15417/20. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 12.04.2021 о 15:20 Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 17.03.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 17.03.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Під час апеляційного перегляду справи розгляд скарги неодноразово відкладався та склад колегії суддів змінювався та розгляд справи відкладався.

Колегією суддів було встановлено, що до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 31928,30 грн (21 285,54*1,5%*150%).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021:

- повідомлено учасників справи про відкладення розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Планеттойс» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/15417/20 на 24.05.2021 о 15 год. 00 хв.,

- зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Планеттойс» доплатити судовий сбір у розмірі 31 928,30 грн за подання апеляційної скарги, про що надати суду докази у строк до 19.05.2021.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 13.04.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/15417/20. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/15417/20 в одне апеляційне провадження. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 24.05.2021 о 15:00. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі до 12.05.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 12.05.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар-Будсервіс» про відвід суддів у складі: Корсак В.А. (головуючий суддя), Євсіков О.О., Попікова О.В. (№0096 від 19.05.2021) від розгляду справи визнано необґрунтованою. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар-Будсервіс» про відвід судді Ходаківської І.П. залишено без розгляду. Справу передано для визначення складу суду в порядку ч. 1 ст. 32, ч.3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України для розгляду відводу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 у складі головуючого судді Полякова Б.М., суддів Доманська М.Л., Пантелієнко В.О. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар-Будсервіс» про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Корсака В.А., Євсікова О.О., Попікової О.В. від участі у розгляді справи №910/15417/20 відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021:

- повідомлено учасників справи про призначення апеляційних скарг до розгляду на 05.07.2021 о 16:00 год. Засідання відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1а, в залі судових засідань №9.

- зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Планеттойс» доплатити судовий сбір у розмірі 31 928,30 грн за подання апеляційної скарги, про що надати суду докази у строк до 30.06.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 розгляд справи відкладено на 16.08.2021 о 16 год. 20 хв.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3561/21 від 16.08.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Барсук М.А. (Дідиченко М.А.) та Пономаренка Є.Ю., які входять до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/15417/20.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 16.08.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Зубець Л.П., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/15417/20 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/15417/20 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Зубець Л.П., Євсіков О.О. Розгляд справи ухвалено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 16.08.2021 о 16:20 год.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач у відзиві зазначає, що оскаржене рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 16.08.2021 з`явився представник позивача.

Відповідач вкотре до судового засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання належним чином повідомлений у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення, а саме за №713, №040 - відповідно до якого ухвалу отримано представником скаржника.

Відповідно до ч.7 ст. 242 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, зважаючи на те, що відповідно до поштових повідомлень №713, №730 вбачається, що ухвалу суду про відкладення розгляду справи отримано відповідачем, останній є належним чином повідомлений про дату та час судового засідання на 16.08.2021 о 16 год. 20 хв.

Крім того, відповідно до повідомлення за № 721 поштове відправлення повернулось з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

З цього приводу суд зазначає, що ухвали суду апеляційної інстанції неодноразово надсилались на юридичну адресу відповідача (скаржника), яка відповідає адресі вказаній у ЄДРПОУ, а також адресу яка вказана в апеляційній скарзі. Поштові повідомлення неодноразово було повернуто на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Суд зазначає, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. При цьому, сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 16.08.2021 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного апеляційного перегляду справи, розгляд скарги здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційні скарги залишити без задоволення, оскаржене рішення та додаткове рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" (замовник) досягли згоди про укладення у спрощений спосіб договорів підряду шляхом підписання кошторисів, відповідно до яких позивач зобов`язався виконати комплекс будівельно-оздоблювальних робіт з власного матеріалу в приміщеннях магазину "Planettoys", які розташовані в торгівельному центрі "Good Life" за адресою: м. Київ, вул. Іоанна-Павла ІІ, буд. 5 та в торгівельному центрі "Полярний" за адресою: м. Київ, вул. Петра Калнишевського, буд. 2, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Зокрема, 06.03.2019 між позивачем та відповідачем підписано кошторис № БХ-55-03-09, відповідно до якого сторонами погоджено загальний перелік робіт, які повинні бути виконані в приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Good Life" за адресою: м. Київ, вул. Іоанна-Павла ІІ, буд. 5, відповідно до якого загальна вартість робіт становить 498 962,68 грн.

В подальшому, сторонами визначено перелік додаткових будівельно-оздоблювальних робіт, які підлягали виконанню в приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Good Life", шляхом підписання кошторису № БХ-55-03-09 від 26.04.2019. Відповідно до цього кошторису вартість додаткових будівельних робіт склала 257 660,77 грн.

Крім того, 22.03.2019 між позивачем та відповідачем підписано кошторис № БХ-53-03-09, відповідно до якого сторонами погоджено загальний перелік робіт, які повинні бути виконані у приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Полярний" за адресою: м. Київ, вул. Петра Калнишевського, буд. 2, відповідно до якого загальна вартість робіт складає 820 977,76 грн.

Оригінали підписаних сторонами кошторисів судом досліджено у судовому засіданні.

Отже, сторонами погоджено перелік робіт, які відповідач зобов`язався виконати на об`єктах позивача, а також погоджено вартість таких робіт.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконані підрядні роботи у приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Полярний" за адресою: м. Київ, вул. Петра Калнишевського, буд. 2 на загальну суму 820 977,79 грн, про що ТзОВ "Тар-Будсервіс" складено акт виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт від 16.07.2019, у відповідності до яких позивачем направлено на адресу відповідача рахунок-фактуру № БХ-53-03-09 від 16.07.2019 на суму 820 977,79 грн.

Проте, ТзОВ "Планеттойс" за виконані підрядні роботи не розрахувалось.

Також, позивачем виконані підрядні роботи в приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Good Life" за адресою: м. Київ, вул. Іоанна-Павла ІІ, буд. 5 на загальну суму 756 623,46 грн, про що ТзОВ "Тар-Будсервіс" також складено акт виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт від 16.07.2019.

Відповідно до акту виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Good Life", позивачем виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактуру: № БХ-55-03-09/1 від 06.05.2019 на суму 98 565,36 грн, № БХ-55-03-09/2 від 20.05.2019 на суму 60000,00 грн та №БХ-55-03-09/3 від 16.07.2019 на суму 598 058,10 грн.

Відповідач за виконані роботи розрахувався частково в сумі 158 565,36 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №28951 від 08.05.2019 на суму 98 565,36 грн та №29076 від 20.05.2019 на суму 60 000,00 грн.

27.07.2020 позивач направив на адресу ТзОВ "Планеттойс" претензію за вих. 0095 від 22.07.2020 на суму 820 977,79 грн та претензію за вих. № 0094 від 22.07.2020 на суму 598 058,10 грн, які згідно з інформацією з офіційного сайту АТ "Укрпошта" отримані відповідачем 30.07.2020.

Проте, відповідач претензії не задовольнив.

Отже, станом на час розгляду справи у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за виконані будівельні роботи в приміщеннях магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Good Life" та торгівельному центрі "Полярний" в розмірі 1 419 035,89 грн (820 977,79 грн + 598 058,0 грн).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 641 ЦК України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

В ч. 1 ст. 181 ГК України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Так, у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладені договори підряду у спрощений спосіб, шляхом підписання кошторисів № БХ-55-03-09 від 06.03.2019 та від 26.04.2019 щодо виконання будівельно-оздоблювальних робіт в приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Good Life" на загальну суму 756 623,46 грн , а також кошторису № БХ-53-03-09 від 22.03.2019 щодо виконання будівельно-оздоблювальних робіт в приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Полярний" на загальну суму 820 977,76 грн.

Як було зазначено, відповідач за виконані роботи розрахувався частково в сумі 158 565,36 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №28951 від 08.05.2019 на суму 98 565,36 грн та №29076 від 20.05.2019 на суму 60 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, підписані сторонами кошториси, приймаючи до уваги часткову оплату відповідачем виконаних підрядних робіт, суд дійшов висновку, що укладені між сторонами правочини є договорами підряду, які підпадають під правове регулювання норм ст.ст. 837-864 ЦК України.

Зокрема, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ст. 837 ЦК України).

Договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Судом також встановлено, що позивачем взяті на себе зобов`язання виконані в повному обсязі на загальну суму 1577 601,22 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт від 16.07.2019.

Проте, відповідач за виконані роботи розрахувався частково в сумі 158 565,36 грн, внаслідок чого у ТзОВ "Планеттойс" утворилась заборгованість у розмірі 1 419 035,89 грн.

Судом встановлено, що акти здачі-прийняття робіт від 16.07.2019, направлені на адресу відповідача 26.06.2020 разом з вимогами за вих. № 0087, № 0088 від 25.06.2020, ТзОВ "Планеттойс" не підписало, при цьому, обґрунтовану відмову про причини неприйняття виконаних робіт позивачу не надало.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 882 ЦК України, у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта, визнані судом обґрунтованими.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Ураховуючи встановлене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати виконаних робіт у повному обсязі та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що ТзОВ "Планеттойс" порушено умови договорів підряду та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, приймаючи до уваги встановлене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" про стягнення заборгованості у розмірі 1 419 035,89 грн є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Посилання скаржника на відсутність між сторонами договірних відносин, недосягнення між ними істотних умов договору, оскільки відсутні докази укладення сторонами письмової угоди, а відтак відсутність підстав для задоволення позову, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин у відповідності до статті 205 Цивільного кодексу України може вчинятися як в усній, так і в письмовій формі.

Статтею 181 Господарського кодексу України допускається укладення договорів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстнції про існування між сторонами правовідносин, які виникли на підставі узгодженого кошторису на виконання робіт та актів здачі приймання робіт, укладення яких у спрощеній формі узгоджується з вищевикладеними нормами чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України). Таким чином, закон пов`язує виникнення зобов`язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення.

Аналіз ст. 882 ЦК України свідчить про те, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт.

При цьому, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта. (Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 21.08.2019 у справі №917/1489/18).

До того ж слід врахувати, що відповідачем факт виконання підрядником робіт, як підстави для виникнення у відповідача обов`язку з оплати таких робіт, у спірний період не заперечувався.

Скаржник у своїх запереченнях не спростував, встановлених судом обставин щодо фактичного виконання позивачем робіт та укладення договорів підряду у спрощений спосіб, шляхом підписання кошторисів № БХ-55-03-09 від 06.03.2019 та від 26.04.2019 щодо виконання будівельно-оздоблювальних робіт в приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Good Life" на загальну суму 756 623,46 грн, а також кошторису № БХ-53-03-09 від 22.03.2019 щодо виконання будівельно-оздоблювальних робіт в приміщенні магазину "Planettoys" в торгівельному центрі "Полярний" на загальну суму 820 977,76 грн.

Крім того, заслуговує у даному випадку на увагу також і та обставина, що матеріали справи містять докази часткової оплати відповідачем за виконані роботи, зокрема в сумі 158 565,36 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №28951 від 08.05.2019 на суму 98 565,36 грн та №29076 від 20.05.2019 на суму 60 000,00 грн, з посиланням у призначенні платежу «оплата за матеріали та роботу згідно з договором підряду №БХ 55-03-09 від 06 березня 2019 року». Здійснена часткова оплата відповідачем свідчить про виконання позивачем робіт та визнання робіт та заборгованості відповідачем. Доказів протилежного відповідач не подав, заперечень щодо часткової оплати з посиланням на договір підряду від 06.03.2019 не навів.

Досліджуючи подані сторонами докази, колегія суддів звертає увагу, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до аналогічних положень частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вичерпний перелік підстав звільнення від доказування закріплює стаття 75 вказаного Кодексу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Додатково колегія суддів зазначає, що із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18, від 26.11.2020 у справі № 904/5217/19.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вищевикладене, доводи скаржника про те, що сторони з підписанням кошторисів висловлювали тільки намір здійснити будівельно-оздоблювальні роботи, а договір не укладено, спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що сторони підписали кошториси, підряднику було надано доступ на об`єкт для проведення відповідних підрядних робіт. Ці роботи частково оплачені відповідачем із зазначенням призначення платежу «оплата за матеріали та роботу згідно з договором підряду №БХ 55-03-09 від 06 березня 2019 року». Відповідач не надав обгрунтованої відмови щодо причин не підписання актів здачі-приймання виконаних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, а також на вимоги і претензії позивача.

Отже, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи положення статтей 73, 74, 76-79 ГПК України вважає, що докази, надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, є більш вірогідними, аргументи відповідача позовних вимог не спростовують.

Твердження відповідача про те, що сторонами було змінено ціну договору, так як у кошторис вносились корективи щодо робіт, не знайшли свого підтвердження, позаяк сторонами не подано суду кошторису, який би містив інші суми ніж встановлено судом, а скрін-шоти переписок з додатку «Viber» не можуть слугувати доказом зміни ціни договору.

Посилання скаржника на те, що кошторис по виконанню робіт не було погоджено директором відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджено, що Іванець Ю.В., яким підписано кошториси був працівником відповідача. Відповідач не подав належних доказів того, що Іванець Ю.В. не був уповноважений на вчинення дій щодо погодження кошторису, а самі лише усні посилання відповідача в ході апеляційного перегляду справи зазначеного не доводять.

Аргументи відповідача про порушення судом норм процесуального права, позаяк судом ухвалою від 25.01.2021 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Планеттойс» про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву відмовлено, чим порушено права позивача, колегія суддів не приймає до уваги.

Так, дослідивши матеріали справи, судом першої інстнції встановлено, що провадження у справі відкрито судом 15.10.2020, зокрема, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду. Ухвала суду від 15.10.2020 вручена відповідачу 21.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 950, при цьому ТзОВ «Планеттойс» у встановлений судом строк відзиву не надало, у підготовче засідання двічі не з`явилося. Клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, яке мотивоване тим, що з 08.01.2021 по 24.01.2021 в Україні діяли посилені карантинні заходи, внаслідок чого відповідач був позбавлений можливості надати відзив, у встановлений судом строк, судом визнано необгрунтованим.

Колегія суддів, дослідивши зазначене, перевіривши матеріали справи, враховуєчи положення ст. 119 ГПК України, порушення норм процесуального права у даному випадку не вбачає.

Крім того, до позивачем до відзиву додано клопотання про виклик осіб, для допиту в якості свідків в порядку ст. 89 ГПК України. Клопотання мотивоване тим, що наявна необхідність допитати свідків - посадових осіб (директорів), а саме: Четверікова Романа Борисовича - директора ТОВ «Планеттойс» та ОСОБА_1 - директора ТОВ «Тар-Будсервіс».

Судом враховано, що відповідне клопотання не було заявлене під час розгляду справи судом першої істанції. В той же час, у розумінні положень п.4 ст. 88, частини 1, 2, 4, 8 ст. 80, п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, докази, які підтверджують заявлені вимоги мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.Відповідно до частини першої статті 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Позивач, не повідомив у позовній заяві відповідно п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, ч. 4 ст. 80 ГПК України про те, що такий доказ, як заява свідка, не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин та його буде подано пізніше.

Отже, розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку його відхилити, враховуючи приписи ч.9 ст. 252, ст. 269 ГПК України. Суд зазначає, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. До того ж, заяви свідка позивачем до матеріалів справи подано не було. Докази, якими позивач, обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на нього покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Виняток, коли можливим є прийняття, зокрема судом апеляційної інстанції, додаткових доказів, становить наявність об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне подання таких доказів, при цьому обов`язок довести ці обставини також покладено на учасника справи (у зазначеному випадку на позивача). Позивачем у мотивах клопотання не наведено наявності виключних об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне подання таких доказів до суду першої інстанції.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо оскарження додаткового рішення суду першої інстанції.

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" про стягнення 1419035,89 грн заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договорами підряду.

Позивачем у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

У судовому засіданні від 25.01.2021 представник позивача зазначив, що докази понесення витрат на професійну правову допомогу будуть надані після прийняття рішення, попередній орієнтовний розмір складає 12 000,00 грн, що зафіксовано протоколом судового засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" основний борг у розмірі 1419035,89 грн та судовий збір у сумі 21285,55 грн.

01.02.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар-Будсервіс" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у якій заявник просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції призначив вказану заяву до розгляду у судовому засіданні.

Дослідивши заяву позивача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано Договір про надання правничої (правової) правової допомоги №689807/47/8/20 від 17.06.2020, що укладений із Адвокатським бюро "Жигальської Ю.Ю.", Додаткову угоду №1 від 17.06.2020, Акт виконаних робіт від 26.01.2021 на суму 12 000,00 грн.

Акт виконаних робіт від 26.01.2021 на суму 12 000,00 грн містить наступний перелік робіт: досудова підготовка (збір та вивчення доказів, направлення вимог вих. №0087, №0088 та претензій №0094, №0095) 1 год., ціна 1000,00 грн; аналіз судової пактики, формування правової позиції по справі 1 год. ціна 1000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви 7 год. ціна 7000,00 грн; забезчпення явки у судові засідання 3 год. ціна 3000,00 грн.

Факт оплати позивачем послуг адвоката на суму 12 000,00 грн підтверджується платіжним доручення №583 від 23.07.2020 на суму 6000 грн, у графі призначення платежу: оплата по рахунку фактури №1-689807/47/8/20 від 17.07.2020 та платіжним доручення №617 від 28.01.2021 на суму 6000,00 грн, у графі призначення платежу: оплата по рахунку фактури №2-689807/47/8/20 від 26.01.2021.

Згідно з ч. 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, враховуючи складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг та відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заявлені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн відповідають критеріям розумності, співмірності та необхідності, а відтак, у зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються навідповідача.

Доводи апеляційного оскарження позивача не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції та не впливають на них, підстави для скасування рішення суду в цій частині також відсутні.

Посилання скаржника на те, що у матеріалах справи відсутній додаток №1 до договору укладеного з адвокатським бюро, що позбавляє відповідача можливості оцінити фактичні понесенні витрати позивача колегія суддів вважає необґрунтованими та відхиляє. Суд зазначає, що на підтвердження понесення вивтрат, позивачем до справи окрім договору про надання правничої (правової) правової допомоги №689807/47/8/20 від 17.06.2020, що укладений із Адвокатським бюро "Жигальської Ю.Ю.", також надано Додаткову угоду №1 від 17.06.2020 до договору, у якій оумовлено порядок розрахунків узгоджений клієнтом та адвокатом, що спростовує твердження скаржника.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення - без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Крім того, під час перегляду рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції було встановлено, що при звернення з апеляційною скаргою відповідачем не було сплачено судовий збір у розмірі 31 928,30 грн за подання апеляційної скарги.

Так, частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1) п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставку судового збору встановлено у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Підпунктом 4) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позов у даній справі подано у жовтні 2020 року про стягнення 1 419 035, 89 грн.

При подачі позову сплачено судовий збір у сумі 21 285,55 грн відповідно до платіжного доручення від від 30.09.2020 №598 (як за вимогу майового характеру).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастербуд" у апеляційній скарзі просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/15417/20 скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Отже, звертаючись із скаргою, скаржник мав сплатити судовий збір у сумі 31 928,30 грн (21 285,54*1,5%)*150%), як за вимогу майнового характеру.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що якщо факт недоплати/несплати судового збору з`ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може, зокрема, стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору.

В зв`язку з викладеним, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України сума судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 31 928,30 грн.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/15417/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/15417/20 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Планеттойс" (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, ) на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 31 928,30 грн.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 19.08.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді Л.П. Зубець

О.О. Євсіков