ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 серпня 2021 року м.Тернопіль Справа №914/2436/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув справу

за позовом: Акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Тернопільській філії АТ «Укртелеком», м.Тернопіль

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Равлика Тараса Михайловича, м. Львів

про стягнення 153 758,39грн

за участю представників:

позивача: Олійник Т.П., провідний юрисконсульт відділу правового забезпечення філії, довіреність №6204 від 12.01.2021;

відповідача: Алексенко С.Л., адвокат , ордер серії ВО №1019618 від 22.06.2021.

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», м.Київ в особі Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком», м.Тернопіль звернулося 16.09.2020 (згідно накладної на поштове відправлення №670) до Господарського суду Львівської області з позовом до фізичної особи-підприємця Равлика Тараса Михайловича, м.Львів, про стягнення 153758,39грн заборгованості за договором оренди комерційної нерухомості №61Е000-428/18 від 08.11.2018, посилаючись на неналежне виконання умов договору в частині сплати орендної плати та плати за послуги з утримання орендованого приміщення.

Правова позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та відповідачем 03.09.2018 було укладено договір оренди комерційної нерухомості №61Е000-428/18, на виконання умов якого відповідачу було передано у користування за плату нежитлове приміщення, загальною площею 290,98 кв.м, що знаходиться за адресою вул.Чорновала, 4 в м.Тернополі. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо сплати орендної плати виконав неналежним чином, заборгованість становить 153 758,39 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, сторонами підписано угоду про розірвання договору від 30.06.2020 № 3/367/2020, та цього ж дня орендоване майно передано за Актом приймання-передачі від 30.06.2020.

Крім того, заперечив доводи відповідача про наявність підстав для звільнення його від сплати орендних платежів на період дії карантину та неможливістю використання ним орендованого майна в господарській діяльності, з посиланням на недоведеність відповідачем обставин фактичного призупинення ним господарської діяльності в орендованому приміщенні; неможливості використання орендованого майна; неповідомлення Орендодавця про виникнення форс-мажорних чи непереборних (незалежних від відповідача) обставин в порядку та строки, визначені п.10 договору оренди, а відтак застосування норм закону, що надають право відповідачу вимагати звільнення від сплати орендної плати, вважає необґрунтованим.

Факт наявності заборгованості по орендних платежах відповідачем підтверджено в Акті звірки розрахунків без будь-яких застережень з посиланням на зменшення чи звільнення від орендних платежів; відсутність грошових коштів не може бути підставою для невиконання договірних зобов`язань, тощо.

Крім того, позивач зазначив, що між сторонами велися перемовини щодо внесення змін до договору оренди №61Е000-428/18 від 08.11.2018 в частині перегляду розміру орендної плати у зв`язку із запровадженням карантину в Україні, однак згоди не було досягнуто. 30.06.2021 з ініціативи відповідача на підставі угоди №3/367/2020 договір оренди було розірвано.

03.06.2021 позивачем в підготовчому засіданні подано заяву №10-08/52 від 01.06.2021 (вх.№4642) про зміну найменування позивача у справі, оскільки на підставі рішення загальних зборів №20 від 22.04.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено зміни щодо відомостей про юридичну особу, відповідно до яких 27.04.2021 державним реєстратором проведено державну реєстрацію зміни найменування позивача (з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на Акціонерне товариство «Укртелеком»), а 28.04.2021 рішенням Наглядової ради АТ «Укртелеком» №915 затверджено Положення про Тернопільську філію АТ «Укртелеком».

Заперечення відповідача.

Відповідач згідно поданих відзиву на позов без номеру від 22.06.2021 (вх.№5293 від 23.06.2021), заперечень на відповідь на відзив без номеру від 09.07.2021 (вх.№5784 від 13.07.2021) та його представник у судових засіданнях позовні вимоги визнав частково, на суму 76047,11грн., зазначивши, що орендоване приміщення ним використовувалося для розміщення школи футболу для дошкільнят - «Клуб Барса». У січні-лютому 2020 року через ускладнену епідеміологічну ситуацію в Україні відвідуваність школи значно зменшилася, а тому на кінець лютого 2020 року у відповідача виникла заборгованість по орендній платі в сумі 69870,86грн.

В подальшому, у зв`язку з введенням на усій території України протиепідеміологічних обмежувальних заходів по запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», було заборонено здійснення певних видів господарської діяльності та відвідувати, зокрема навчальні заклади, заклади громадського харчування, розважальні та інші заклади, тому відповідач був змушений призупинити діяльність школи футболу для дошкільнят «Клуб Барса» на період з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року та, відповідно, не використовував дане орендоване приміщення у господарській діяльності.

На думку відповідача, впродовж зазначеного періоду він має бути звільнений від сплати орендної плати відповідно до приписів ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, п.12 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-ІХ від 13.04.2020, який набрав чинності 18.04.2020. Також дану обставину (неможливість використання приміщення у господарській діяльності через карантинні обмеження) відповідач вважає обставиною, котра в силу прийнятих законодавчих актів, позбавила його можливості здійснення діяльності, є форс-мажорною, та , відповідно до розділу 10 договору оренди №61Е000-428/18 від 08.11.2018 є підставою для звільнення від сплати орендних платежів за вказаний період (з 12.03.2020 по 22.05.2020).

Зазначає, що 12.05.2020 письмово звертався до позивача із проханням розстрочити сплату заборгованості, яка виникла за зимовий період 2020 року, а також із пропозицією внести зміни до договору оренди №61Е000-428/18 від 08.11.2018, та звільнити його від сплати орендних платежів на період карантинних обмежень, встановлених Кабінетом Міністрів України. Однак, позивач листом №60 від 01.06.2020 повідомив про відмову у наданні розстрочки боргу та щодо звільнення від сплати орендних платежів. Натомість, пропонував надати 50% знижку по оренді на період квітня-травня 2020 року.

Вказує, що позивач фактом наявністю заборгованості мотивує свої дії по незаконному утриманню майна відповідача, що знаходиться в орендованому приміщенні, вартість якого орієнтовно становить 100тис.грн.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.09.2020 позовні матеріали на підставі ст.31 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 щодо виключної підсудності спору, пов`язаного із нерухомим майном, передано за територіальною підсудністю на розгляд Господарському суду Тернопільської області, з огляду на те, що нерухоме майно з приводу користування якого виник спір, знаходиться у м.Тернополі. Матеріали господарської справи згідно супровідного листа №914/2436/20/1/20 від 25.09.2020 скеровано на адресу Господарського суду Тернопільської області.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2020, справу №914/2436/20 розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.10.2020 позовну заяву ПАТ «Укртелеком» в особі Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» залишено без руху з підстав, визначених п.п.3, 8 ч.3 ст.162, ч.2 ст.164, ч.10 ст.174 ГПК України; встановлено десятиденний строк з дня отримання ухвали від 05.10.2020 для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

У зв`язку з надісланням матеріалів справи №914/2436/20 до Західного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги ПАТ «Укртелеком» в особі Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком», поданої на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.09.2020 у даній справі, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2020 вирішення питання про відкриття провадження у справі, з урахуванням поданої заяви №10-08/101 від 16.10.2020 (вх.№7378 від 19.10.2020) про усунення недоліків позовної заяви у справі №914/2436/20, відкладено до повернення матеріалів справи на адресу Господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 прийнято відмову представника ПАТ «Укртелеком» від апеляційної скарги, апеляційне провадження закрито; матеріали господарської справи скеровано до Господарського суду Тернопільської області (супровідний лист №09-01/821/21 від 29.04.2021).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.06.2021, яке відкладалося на 15.07.2021; учасникам справи встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Ухвалою суду від 03.06.2021 змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м.Київ, в особі Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком», м.Тернопіль на Акціонерне товариство «Укртелеком», м.Київ в особі Тернопільській філії АТ «Укртелеком», м.Тернопіль.

Строк здійснення підготовчого провадження у даній справі продовжувався на 30 днів - до 16.08.2021 (ухвала від 03.06.2021).

Ухвалою суду від 15.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 03.08.2021.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та заперечення, наведені у заявах по суті спору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 ГПК України, суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення приймаються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст.240 ГПК України, у судовому засіданні 03.08.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

08.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" як Орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Равликом Тарасом Михайловичем як Орендарем укладено договір оренди комерційної нерухомості №61Е000-428/18 (далі - договір), згідно умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв для проведення занять і організації дозвілля із дітьми дошкільного та молодшого шкільного віку у строкове, платне користування комерційне приміщення, площею 290,98м2, що знаходиться на другому поверсі п`ятиповерхової будівлі №4 по вул.Чорновала в м.Тернопіль (п.п.1.1, 6.1.1 договору).

Згідно п.п.2.1, 2.3, 6.1.8 договору передача в оренду приміщення та його повернення оформляється Актом приймання-передачі.

У пункті 3.1 договору сторони домовилися, що орендна плата на період проведення орендарем ремонтних робіт з 15.11.2018 по 31.03.2019 включно складається з плати за приміщення в розмірі 17,20грн за 1м2, що становить 5004,86грн без ПДВ за місяць (п.3.1.1 договору); починаючи з 01.04.2019 плата за користування приміщенням становить 85,92грн за 1м2, що складає 25001,00грн без ПДВ за місяць та плати за послуги з утримання приміщення в розмірі 2109,61грн без ПДВ за місяць (п.3.1.2 договору). Оподаткування ПДВ здійснюється за ставкою, що діє на дату виникнення податкового зобов`язання.

Відповідно до п.3.3 договору послуги з утримання комерційної нерухомості складаються з витрат на теплопостачання, каналізацію, дератизацію, дезінсекцію, вивіз сміття та відшкодування витрат зі сплати податку на нерухомість. Перелік та вартість даних послуг на дату складання договору вказується в додатку №2. Орендар відшкодовує вартість електроенергії, води, спожитої за поточний місяць, згідно з показниками окремо встановленого лічильника у відповідності до державних тарифів, що затверджені відповідними постановами НКРЕ. Вартість електроенергії, розрахована орендодавцем згідно з такими показниками, включається до плати за послуги з утримання комерційної нерухомості (п.3.5 договору).

У пункті 3.2 договору сторони обумовили, що починаючи з листопада 2019 року кожного року оренди, ставки орендної плати збільшуються на 10% від ставок орендної плати, що діяли за попередній рік оренди. При цьому сторони погодили, що така зміна ставок орендної плати відбуватиметься без укладання будь-яких змін та доповнень до цього договору.

Пунктом 3.6 договору обумовлено надання орендодавцем щомісячно не пізніше 10-го числа поточного місяця орендарю акту про надані послуги (або рахунок-акт), яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за попередній місяць та обов`язок останнього його підписати та повернути не пізніше 20-го числа поточного місяця.

У пункті 3.7 договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця коштів до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. При цьому, не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.

Пунктом 3.9 договору визначено, що грошові зобов`язання орендаря за цим договором забезпечуються у вигляді грошової застави у розмірі, не меншому ніж орендна плата за два місяці оренди, визначена згідно з п.3.1.2 цього договору, застава вноситься до моменту підписання Акту приймання передачі майна. Із суми грошової застави орендодавець має право задовольнити будь-які грошові вимоги до орендаря.

Також у п.3.10 договору сторони обумовили, що орендна плата за перший та останній місяць розраховується орендодавцем з урахування фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акту передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць оренди сплачується Орендарем не пізніше 10 календарних днів з дати підписання Акту передачі-приймання майна.

Відповідно до пункту 6.1.3 договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором, а орендодавець, відповідно до пункту 5.1.1 договору має право вимагати своєчасної оплати оренди майна.

У разі припинення договору оренди Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки внаслідок погіршення стану або втрати (повної або часткової) майна з вини Орендаря (п.6.1.8 договору).

Згідно з п.13.1 договору усі права та обов`язки ПАТ "Укртелеком" за договором виконуються Тернопільською філією товариства.

Пунктом 10 договору передбачено, що сторони звільняються від часткового або повного виконання своїх обов`язків, у разі виникнення обставин непереборної сили, які неможливо передбачити або можна передбачити, але не можна уникнути (війна, стихійне лихо), та при настанні обставин юридичного форс-мажору (рішення органів державної влади). Ці обставини мають об`єктивний та абсолютний характер. Дія обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою палатою, за винятком випадків, коли ці обставини загальновідомі або відповідно до цього прийнято нормативно-правові акти органів державної влади в межах їх компетенції. Сторона, для якої стало неможливим виконання обов`язків за цим договором через дію обставин форс-мажору, повинна протягом трьох днів повідомити іншу сторону, про початок, а потім про закінчення дії цих обставин.

Даний договір укладено на термін з 15.11.2018 до 31.08.2020 (п.12.1 договору).

При цьому, згідно з пунктом 12.4 договору такий може бути достроково розірваний, зокрема, за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням письмового документа та підписами обох сторін (п.12.4.1 договору).

Усі зміни та доповнення до договору оформляються у вигляді додаткових угод, які дійсні лише за умови, якщо складені в письмовій формі та підписані обома сторонами, окрім випадків, зазначених у договорі (в тому числі зміни умов договору в односторонньому порядку).

Пунктом 6.1.8. договору встановлено, що орендар зобов`язаний у разі припинення договору оренди повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, і урахуванням фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки внаслідок погіршення стану або втрати (повної або часткової) майна з вини орендаря.

Факт передачі в оренду нежитлового приміщення за договором від 08.11.2018 підтверджується Актом прийому-передачі майна від 15.11.2018, який підписано обома сторонами без жодних зауважень чи застережень, в тому числі щодо стану переданого в оренду приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2020 року Фізична особа-підприємець Равлик Т.М., посилаючись на власний наказ про призупинення діяльності школи футболу для дошкільнят «Клуб Барса», котрий розміщений в орендованому приміщенні, норми Законів України №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», ч.6 ст.762 ЦК України, п.9 договору оренди, у листі без номеру (вх. № 480 від 12.05.2020) просив позивача розтермінувати сплату боргу в розмірі 69870,86 грн. та подав пропозицію про несення змін до договору, згідно з якими пропонував частково звільнити його від сплати орендної плати. До листа-звернення було додано проект додаткової угоди №1 до договору оренди.

Однак, позивач у листі-відповіді №60 від 01.06.2021 відмовився розстрочувати борг, а також укладати зміни до договору, мотивуючи відсутністю для цього законних підстав. Водночас, зазначав про надіслання відповідачу проектів додаткових угод № 1 від 01.04.2020 та № 2 від 01.05.2020 до основного Договору, згідно яких запропоновано на період квітня-травня 2020 року застосувати 50% знижку до розміру орендної плати за орендоване приміщення.

Втім додаткові угоди про внесення змін до договору від 08.11.2018 сторонами не були підписані.

10.06.2020 комісією у складі представників Орендодавця та особи орендаря Мотас О. складено Акт обстеження приміщення, яким встановлено, що орендоване приміщення використовується відповідно до умов договору оренди.

30.06.2020 договір оренди № 61Е000-428/18 від 08.11.2018 розірвано, про що сторонами складено укладено угоду від 30.06.2020 №3/367/2020 про розірвання договору (додається), та згідно з Актом приймання-передачі майна від 30.06.2020 приміщення повернуто позивачу.

Як вказує позивач, загальна сума нарахувань по орендній платі та послуг з утримання орендованого приміщення складає 574682,72грн, з яких відповідачем сплачено 420924,33грн, відтак станом на 15.09.2020 року (день написання позовної заяви) за відповідачем числиться заборгованість в розмірі 153758,39грн.

Отже, спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання відповідачем як Орендарем, своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного внесення плати за оренду приміщення.

Матеріали справи свідчать, що за період з листопада 2018 року по червень 2020 року позивачем нараховано Орендарю орендні платежі, які включають суму орендної плати та плати за утримання майна та енергозабезпечення на підставі виставлених рахунків-актів №61Е000/18-1413 від 15.11.2018 на суму грошової застави в розмірі 30001,20грн; №61Е000/18-1537 від 30.11.2018 на суму 5909,76грн; №61Е000/18-1665 від 31.12.2018 на суму 9308,36грн; №-1792 від 31.01.2019 на суму 10878,53грн; №61Е000/18-1914 від 28.02.2019 на суму 10274,08грн; №61Е000/18-2026 від 31.03.2019 на суму 10284,66грн; №61Е000/18-2161 від 30.04.2019 на суму 34480,66грн; №61Е000/18-2279 від 31.05.2019 на суму 33812,36грн; №61Е000/18-2403 від 30.06.2019 на суму 33681,46грн; №61Е000/18-2526 від 31.07.2019 на суму 33579,65грн; №61Е000/18-2660 від 31.08.2019 на суму 33602,71грн; №61Е000/18-2780 від 30.09.2019 на суму 33810,02грн; №61Е000/18-2910 від 31.10.2019 на суму 34860,61грн; №61Е000/18-3221 від 31.12.2019 на суму 34113,20грн; №61Е000/18-3326 від 31.01.2020 на суму 41590,56грн; №61Е000/18-3492 від 29.02.2020 на суму 36280,63грн; №61Е000/18-3640 від 31.03.2020 на суму 35532,16грн; №61Е000/18-3773 від 30.04.2020 на суму 19031,84грн; №61Е000/18-3905 від 31.05.2020 на суму 19966,55грн; №61Е000/18-4171 від 30.06.2020 на суму 69358,18грн. Правильність нарахування платежів стороною відповідача не заперечується.

Довідкою АТ «Перший Український Міжнародний Банк» №КНО-52.5.2/592 від 12.08.2020 підтверджено проведення відповідачем розрахунків за договором оренди від 08.11.2018, а саме: 13.11.2018 на суму 50000,00грн, 04.03.2019 на суму 6097,85грн, 27.03.2019 на суму 10274,08грн, 24.04.2019 на суму 10284,66грн; 31.05.2019 на суму 14480,66грн, 303.06.2019 на суму 14990,00грн, 04.06.2019 на суму 5010,00грн, 21.06.2019 на суму 14990,00грн, 24.06.2019 на суму 10000,00грн, 02.07.2019 на суму 9261,54грн, 31.07.2019 на суму 8250,00грн, 15.07.2019 на суму 14990,00грн, 18.07.2019 на суму 10010,00грн, 20.08.2019 на суму 30000грн, 22.08.2019 на суму 4305,29грн, 19.09.2019 на суму 14999,00грн, 19.09.019 на суму 3605,00грн, 19.,0.9.2019 на суму 14999,00грн, 18.10.2019 на суму 14999,00грн, 23.10.2019 на суму 3811,00грн, 21.10.2019 на суму 14999,00грн, 20.11.2019 на суму 14000,00грн. 21.11.2019 на суму 14950,00грн, 25.11.2019 на суму 5911,00грн, 18.12.2019 на суму 14999,00грн, 26.12.2019 на суму 14059,41грн, 24.01.2020 на суму 14500,00грн, 29.01.2020 на суму 8113,20грн, 28.01.2020 на суму 11500,00грн, 19.02.2020 на суму 5269,00грн, 26.02.2020 на суму 8000,00грн, 14.07.2020 на суму 30000,00грн.

Таким чином, станом на дату написання позову (15.09.2020) за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 153758,39грн.

Актом звірки розрахунків, підписаним обома сторонами та скріпленим печатками юридичної особи та підприємця, підтверджено розмір щомісячних нарахувань, здійснених платежів та наявність у відповідача станом на 31.03.2020 заборгованості за договором оренди в сумі 341657,69грн.

Доказів, які б підтверджували сплату відповідачем заборгованості в повному обсязі, матеріали справи не містять, що й послугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Норми права, мотиви, з яких суд виходить при ухваленні рішеня.

В силу приписів ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до п.6 ст.283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України, з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 283 ГК України.

Сторони вільні в укладені договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Внаслідок підписання сторонами у справі умов договору оренди №61Е000-428/18 від 08.11.2018 між сторонами, в силу вимог статті 759 ЦК України, виникло зобов`язання, у відповідності до якого орендодавець (позивач у справі) передав орендарю (відповідачу у справі) нежитлове приміщення у користування за плату на певний строк та на умовах, визначених договором оренди.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною 5 цієї статті встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до пп. 6.1.3. договору та вимог ст.762 ЦК України обов`язок орендаря, зокрема, полягає у своєчасній та в повному обсязі сплаті орендної плати за користування майном.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.3.7 орендна плата вноситься Орендодавцем до 20-го числа місяця, наступного за звітним.

З наявних у справі та поданих позивачем матеріалів вбачається, що відповідач своїх основних обов`язків Орендаря по внесенню орендної плати у визначені договором оренди строки не виконав повністю, внаслідок чого станом на 15.09.2020 його заборгованість по орендній платі становить 153758,39грн.

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу, є підставою для стягнення суми боргу, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Як встановлено судом, чинність договору оренди приміщення припинено з 30.06.2020 за взаємною згодою сторін, про що укладено відповідну Угоду про розірвання договору оренди, що спричинило правові наслідки припинення зобов`язань за договором оренди з 30.06.2020.

Згідно пункту 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцю річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається із матеріалів справи і це не заперечується сторонами, об`єкт оренди після припинення 30.06.2020 договору оренди був повернутий орендодавцеві цього ж дня, про що свідчить акт приймання передачі приміщення і на даний час приміщення відповідачем не використовується, орендна плата не нараховується.

Щодо тверджень відповідача про наявність підстав для звільнення його від сплати орендних платежів в період з 12.03.2020 по 22.05.2020, з посиланням на дію карантинних обмежень та невикористання приміщення у зв`язку з цим, суд відзначає наступне.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 760 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей) (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.02.2020 по справі № 910/13271/18).

За частиною шостою статті 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. Подібні правові висновки викладені у пункті 31.4 постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17.

Крім того, обставини, зазначені у нормі ч. 6 ст. 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з ч. 6 ст. 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Відсутність у ч. 6 ст. 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством (п. 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16).

Відтак, для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, відповідач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №№ 914/1248/18, 914/2264/17.

При цьому звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що він був позбавлений можливості взагалі користуватися орендованим майном, у нього був відсутній доступ до приміщення, за вказаною адресою в спірний період були відсутні його речі, не перебували співробітники, не споживались комунальні послуги, тощо.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач намагався повернути орендоване приміщення, починаючи з 12.03.2020, у зв`язку з неможливістю його використання.

Водночас, у матеріалах справи міститься листування з приводу розтермінування суми боргу, що виник у зимовий період з посиланням на невідвідування школи дітьми через респіраторні захворювання та важкий фінансовий стан орендаря. У зв`язку з форс-мажорною ситуацією в країні відповідачем надіслано пропозиції Орендодавцю про внесення змін договору оренди, що передбачали лише внесення плати за послуги з утримання приміщення починаючи з моменту дії карантину, втім такі пропозиції вперше були надіслані письмово позивачу лише 12.05.2020 року.

Тобто відповідач не піднімав питання про повернення об`єкта у березні чи квітні 202020 року, з посиланням на неможливість використання приміщення через дію карантинних заходів. Акт приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди підписаний сторонами 30.06.2020 також без будь-яких зауважень.

Щодо посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин, суд враховує наступне.

У випадку, якщо боржник порушив зобов`язання внаслідок непереборної сили (форс-мажору), він звільняється від відповідальності за таке порушення (стаття 617 Цивільного кодекс України), якщо при цьому доведе, що він об`єктивно не міг попередити таке порушення (стаття 218 Господарського кодексу України ).

Для застосування норм щодо форс-мажору необхідне дотримання наступних умов:

- наявність обставин непереборної сили;

- їх надзвичайний характер;

- неможливість попередження порушення зобов`язання;

- причинний зв`язок між обставинами непереборної сили і невиконанням зобов`язання.

Перелік обставин, які можуть бути визнані форс-мажорними, встановлюється законом - ч.2 ст.14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», до якої 17 березня 2020 року Законом України №530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» були внесені зміни, та згідно з якими введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, було визнано форс-мажорною обставиною.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», загальнонаціональний карантин запроваджений з 12.03.2020.

Тобто, перші два критерії (наявність обставин непереборної сили та їх надзвичайний характер) в даному випадку мали місце.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19) №540 IX внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Зокрема, доповнено п. 14 наступного змісту: «З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу».

Як наслідок, законодавством закріплено можливість посилатися на карантин як на обставину для звільнення від сплати орендної плати. Однак, як зазначено вище, і це слід враховувати, що наявність карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України не є достатньою обставиною для звільнення кожного наймача від сплати орендних платежів.

При цьому, наявність форс-мажорних обставин може бути підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання, але не від виконання зобов`язання в цілому. Тобто, навіть у випадку визнання карантину форс-мажорною обставиною, що унеможливлювало сплату за оренду, після його завершення орендна плата має бути сплачена за весь період у повному обсязі.

Пунктом 9.1 договору оренди визначено, що сторона, для якої стало неможливим виконання обов`язків за цим Договором через дію обставин форс - мажору, повинна протягом трьох днів повідомити іншу сторону про початок, а потім про закінчення дії цих обставин. Матеріали справи не містять доказів повідомлення Орендодавця про дію форс-мажорних обставин відповідно до п. 9.1. договору.

Окрім того, суд враховує, що можливість звільнення від сплати орендної плати відбувається переважно у разі повної неможливості доступу до приміщення, навіть незважаючи на той факт, що орендар у зв`язку з форс-мажорними обставинами не може здійснювати там свою звичайну господарську діяльність.

З огляду на положення ч.6 ст.762 ЦК України, орендар може посилатися на неможливість користування майном через впроваджений на державному рівні карантин, але він має довести, що ця обставина повністю унеможливлює використання орендованого приміщення.

Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача з пропозицією внести зміни до договору оренди про зменшення розміру орендних платежів до суми вартості послуг на утримання орендованого приміщення. Однак, позивачем було відмовлено у звільненні від обов`язку щодо сплати орендної плати за договором. В подальшому, з ініціативи Орендаря, сторони дійшли згоди розірвати договір оренди достроково - 30.06.2020 (п.1 угоди №3 від 30.06.2020). Втім, факт розірвання договору не звільняє Орендаря від виконання зобов`язань, які виникли у період дії договору (п.2 угоди №3).

За встановлених обставин, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем поданими доказами наявність обставин, що слугують законною підставою для звільнення підприємця від сплати орендної плати в період дії карантину.

Висновки господарського суду.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені обставини справи, суд констатує, що відповідачем неналежним чином виконувалися договірні (майново-господарські) зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого допущено заборгованість за договором оренди, а тому доводи позивача про порушення його майнових прав на суму 153758,39грн боргу по орендній платі як правомірні, документально підтверджені первинними документами та не спростовані відповідачем у встановленому законом порядку, підлягають до задоволення.

Згідно ст.15 ЦК України порушене право Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії АТ "Укртелеком" підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача 153758,39грн боргу.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, що складаються із сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2306,38грн, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст.4, 11, 42, 46, 47, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 219, 220, 222, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Равлика Тараса Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» (бульвар Т.Шевченка, 18, м.Київ, ідентифікаційний код 21560766) в особі Тернопільської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» (вул.Чорновола, 4, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 01188052) - 153758,39грн заборгованості по орендній платі та 2306,38грн в повернення сплаченого судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено та підписано 16.08.2021.

Суддя Н.О. Андрусик