ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 серпня 2021 року Справа № 903/295/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника позивача: адвоката Мельника В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМІГО И С"

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНЕТТОЙС"

2) Фізичної особи-підприємця Грома Ігоря Анатолійовича

3) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олени Віталіївни

про визнання недійсними договору застави та виконавчого напису

встановив: ТОВ "АМІГО И С" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "ПЛАНЕТТОЙС", ФОП Грома І.А. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В., в якому просить:

- визнати недійсним договір застави, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЛАНЕТТОЙС" та Фізичною особою - підприємцем Громом Ігорем Анатолійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белломі Оленою Віталіївною 18.02.2021 року за реєстровим номером №736;

- визнати недійсним виконавчий напис № 784 від 23.02.2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна (Ліцензія №3815).

- стягнути з відповідачів судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем-1 умов договору постачання №23/2011-S від 16.09.2011 з протоколом розбіжностей та додатковими угодами до договору, в частині неоплати поставленого товару та неповернення нереалізованого товару у власність позивача, та вчинення ним дій, направлених на ухилення від виконання зобов`язання, а саме: направлених на передачу права власності на товари іншій особі. Позивач зазначає, що не бажаючи виконувати умови договору поставки та з метою ухилення від оплати заборгованості відповідачем 1 - ТОВ "ПЛАНЕТТОЙС" було укладено з відповідачем 2 - ФОП Гром І.А. договір позики від 18.02.2021 року на суму1 000 000 грн. та договір застави майна, яке знаходиться в магазині "ПЛАНЕТТОЙС" за адресою: 01023, Спортивна площа, 1А, Київ, ТРЦ GULLIVER. Крім того, приватним виконавцем Бондар Д.В. на підставі виконавчого напису відповідача 3 - приватного нотаріуса Белломі О.В. №784 від 23.02.2021 було відкрито виконавче провадження №64641905 та накладено арешт на майно, яке знаходиться в магазині "ПЛАНЕТТОЙС".

Позивач вважає, що відповідач-1 не мав права передавати в заставу третім особам неоплачений товар, який підлягає поверненню позивачеві відповідно до умов договору постачання, оскільки, враховуючи вимоги ч. 1. ст. 334 ЦК України та умови договору постачання, відповідач-1 зобов`язаний був повернути товар та передати право власності на нього позивачу, а відповідно до ст. 694, ст. 695, ст.697 ЦК України не оплачений товар не є власністю покупцяі до його оплати продавцю належить право застави на цей товар.

Ухвалою суду від 22.04.2021 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

07.05.2021р. на виконання ухвали суду приватний нотаріус Бєлломі Олена Віталіївна надіслала на адресу суду копію договору застави, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЛАНЕТТОЙС" та фізичною особою-підприємцем Громом Ігорем Анатолійовичем, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі Оленою Віталіївною 18.02.2021 року за реєстровим номером №736.

17.05.2021р. представник відповідача 1 - ТОВ "ПЛАНЕТТОЙС" надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками (вх.№01-57/2700/21), в якому заперечив проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач - 1 зазначає, що він є власником поставленого товару згідно договору. Право приватної власності є непорушним. У Договорі постачання не міститься будь-яких умов або обмежень щодо розпорядження Відповідачем-1 товаром, який було придбано ним у власність на підставі цього Договору. Договір постачання не є договором про продаж товару у кредит. Позивач не є стороною оспорюваного правочину і не має права на його оскарження в судовому порядку. Відповідач-1, діючи виключно в межах чинного законодавства України, користуючись своїми правами як зареєстрованої юридичної особи, 18.02.2021 року уклав з ФОП Громом І.А. договір позики у розмірі 1 000 000, 00 грн. Зазначена позика була безготівково перерахована на банківський рахунок відповідача-1. Для забезпечення виконання зобов`язання з повернення позики сторонами було укладено Договір застави товарно-матеріальних цінностей, які на праві приватної власності належать Відповідачу-1. Оспорюваний договір укладений з дотриманням вимог ст.203 ЦК України, в належній формі між повноважними сторонами.

Відповідач 2 та відповідач 3 відзиву на позов не подали.

Ухвалою суду від 08.06.2021р. продовжено строк підготовчого провадження до 21.07.2021р.

15.06.2021р. представник позивача надіслав на адресу суду відзив (відповідь) на відзив відповідача 1 - ТОВ "ПЛАНЕТТОЙС" (вх.№01-57/3417/21), в якому заперечив проти доводів відповідача 1, викладених у відзиві та зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. При цьому позивач вказав, що на момент укладення Договору застави у позивача було відсутнє право власності на товар, який відповідач - 1 передав у заставу, оскільки в Договорі поставки №23/2011-8 від 16.09.2011 року було передбачено пряме застереження (умову,) відповідно до якої позивач має право вимагати повернення отриманого відповідачем-1 (Покупцем) та не реалізованого товару, а відповідач-1 (Покупець) зобов`язаний повернути такий товар позивачу (Постачальнику) в термін 7 календарних днів після отримання письмової вимоги від позивача (Постачальника). Така письмова вимога про повернення неоплаченого товару за №313 від 17.12.2020 року, була направлена відповідачу-1, але останній не вчинив жодних дій щодо повернення товару у власність позивача, а навпаки, вчинив дії направлені на передачу неоплаченого товару у власність іншій особі (відповідачу-2) на підставі договору позики від 18.02.2021 року на суму 1 000 000 грн. та договору застави майна. Також, відповідно до ст. 697 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару. Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця. З огляду на вищевикладене відповідач - 1 не мав права на передачу товарів у заставу, оскільки такий товар не належав відповідачу-1 та підлягав поверненню позивачу.

23.06.2021р. представник позивача також надіслав на адресу суду доповнення до позовної заяви (вх.№01-57/3535/21), в яких зазначив, що оспорюваний договір застави укладений між відповідачем- 1 та відповідачем- 2 є недійсним, оскільки не був спрямований на реальне забезпечення договору позики, а мав мету здійснити відчуження майна.

Ухвалою суду від 24.06.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2021р.

26.07.2021 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. надійшов лист, в якому вона просить слухати справу без її присутності.

Ухвалою суду від 13.07.2021 відкладено розгляд справи по суті на 09.08.2021.

Ухвали суду, що надсилалися на адресу відповідача - Фізичної особи-підприємця Грома Ігоря Анатолійовича, зазначену в позовній заяві та у витязі з ЄДРПОУ ( АДРЕСА_1 ), повернулися до суду з довідкою пошти про причини повернення: "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою".

Інші сторони по справі належним чином повідомлені про розгляд справи по суті, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

В судовому засіданні 09.08.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи по суті за відсутності представників відповідачів.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

16.09.09.2011між ТОВ "Планеттойс" (Покупець) та ТОВ "Аміго С" укладено Договір поставки №23/2011-8 з Протоколом узгодження розбіжностей та додатковими угодами (далі - Договір поставки).

Відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.3, 3.1, 3.3, 4.1 Договору поставки Постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність Покупця непродовольчі товари (далі Товар) з відповідною товарно-супровідною документацією згідно з наданим Покупцем замовленням, а Покупець зобов`язується приймати Товар та своєчасно сплачувати його вартість на умовах цього Договору. Товар, який постачається за даним Договором,' зазначається у Специфікації (Додаток №1), узгодженій Сторонами, яка є невід`ємною частиною даного Договору. Специфікація містить ассортимент Товарів, що поставляються за цим Договором, їх ціни, номера артикулів виробника, найменування, та відповідні штрих-коди. Товар, постачання якого здійснюється за даним Договором, постачається Покупцю партіями відповідно до замовлення, що формується на підставі Специфікації та поточних прайс-листів Постачальника. Замовлення Покупця на поставку Товару повинне містити номери артикулів виробника, відповідні штрих-коди, найменування та кількість одиниць Товару. Поставка Товару здійснюється за адресою: м. Київ, проспект Генерала Ватутіна 2-Т, ТРЦ "Skymall, склад магазину 'Planettoys", силами та за рахунок Постачальника протягом 7-ми робочих днів з моменту надання замовлення Покупцем. Поставка товару на склад оформлюється підписанням Сторонами відповідної товарно- транспортної накладної. З кожною поставкою партії Товару Постачальник надає відповідні товарно-транспорртні накладні, в яких зазначаються: порядковий номер артикулу, артикул, найменування, штрих-код, кількість Товару та кількість Товару загалом. Ціна на Товар в товарно-транспортній накладній не зазаначається.

Згідно додаткової угоди №1 від 30.10.2013 до договору поставки, поставка товару здійснюється за адресами: м.Київ, пр.Генерала Ватутіна 2-Т, ТРЦ "Skymall, склад магазину 'Planettoys"; м.Київ, площа Спортивна, буд. 1а, Торговельно-офісний комплекс з об`єктами громадського призначення та паркінгом (літера В), склад магазину 'Planettoys".

Згідно п.6.6 Договору поставки право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження Товару переходить до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін товарно-транспортної накладної, яка засвідчує факт отримання Товару Покупцем.

Відповідно до п.п. 7.6 - 7.8 Договору поставки Покупець сплачує Товар в частині, яка була реалізована ним після отримання поставки від Постачальника за цінами, визначеними в Специфікації та видаткових накладних. Оплата Товару здійснюється кожні 14 календарних днів на підставі підписаних актів звірки розрахунків, які готує Покупець та надсилає по пошті рекомендованим листом або цінним листом з описом вкладення або факсом. У акті звірки розрахунків вказуються кількість отриманого Покупцем Товару, кількість реалізованого Товару та сума, що підлягає оплаті на дату складання акту. Розрахунок за поставлений Постачальником Товар виконується Покупцем шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений в цьому Договорі.

У випадку порушення Покупцем п.п. 7.7 Постачальник має право зобов`язати повернення Товару Покупцем. У такому випадку Покупець зобов`язаний повернути Товар Постачальнику в термін 7 календарних днів після отримання письмової вимоги від Постачальника. Повернення Покупцем Товару здійснюється на склад Постачальника за рахунок Покупця (п.8.2, 8.3 Договору поставки).

Постачальник має право негайно розірвати даний договір при порушенні зі сторони Покупця п.7.7. Кожна Сторона має право ініціювати розірвання цього Договору у випадку невиконання прийнятих на себе зобов`язань іншою Стороною по виконанні умов даного Договору (п.10.5, 10.6 Договору поставки).

Позивач зазначає, що відповідач-1 порушив умови договору поставки, не здійснив оплати кожні 14 календарних днів та частково не розрахувався за поставлений товар. Станом на 14.04.2021 заборгованість відповідача-1 становить 3 622 397,56 грн.

17.12.2020 року позивачем направлено відповідачу-1 вимогу за №313, в якій позивач вимагав: протягом 7 календарних днів від дати отримання вимоги здійснити повернення усього нереалізованого товару на склад позивача; протягом 7 календарних днів від дати отримання вимоги здійснити погашення заборгованості у розмірі 3633204,82грн. (за винятком поверненого товару) на рахунок позивача.

Водночас, позивач, у зв`язку з невиконанням відповідачем-1 вимоги, не розірвав укладений договір поставки, не звернувся до суду з позовом про повернення товару, а звернувся з позовом про стягнення зазначеної заборгованості (справа №903/193/21). Тобто, позивач звернувся до відповідача-1 з альтернативною вимогою.

Позивач зазначає, що укладений між сторонами договір поставки є договором про продаж товару в кредит (с.695 ЦК України), оскільки умовами договору було передбачено відстрочку по оплаті товару в 14 календарних днів. Вказує, що відповідно до ч. 6 ст. 694 ЦК України, з моменту передання товару, проданого в кредит і до його оплати Продавцю належить право застави на цей товар, отже Покупець не мав права передавати не оплачений Товар в заставу іншим особам, так як даний товар фактично за законом перебуває у заставі у позивача. Відповідач-1 не мав законних підстав укладати договір застави майна на товари, які не були ним оплачені та які фактично йому не належать.

Згідно ч. 1. ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статті 694, 695, 697 ЦК України регламентують продаж товару в кредит.

Як встановленео у п.6.6 Договору поставки, право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження Товару переходить до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін товарно-транспортної накладної, яка засвідчує факт отримання Товару Покупцем. Отже, прийнявши поставлений товар згідно договору поставки до відповідача-1 перейшло право власності на отриманий товар, що прямо передбачено договором. Відповідач-1 є власником товару, договір постачання №23/2011-S від 16.09.2011 не є договором про продаж товару в кредит.

Судом встановлено, що 18.02.2021 між ФОП Громом Ігорем Анатолійовичем (позикодавець) та ТОВ "Планеттойс" (Позичальник) укладено договір позики на суму 1000000грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белломі Оленою Віталіївною.

На забезпечення виконання укладеного між сторонами договору позики, 18.02.2021 між ФОП Гром Ігорем Анатолійовичем (заставодержатель) та ТОВ "Планеттойс" (заставодавець) укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белломі Оленою Віталіївною.

Згідно умов договору застави для забезпечення зобов`язань за договором позики заставодавець передає заставодержателю у заставу нерухоме майно, а саме: товари в обороті, основні засоби, згідно наступних описів №№ 1, 2, 3, 4, які є невід`ємною частиною цього договору. Загальна заставна вартість предмету застави складає 1000000грн. Предмет застави належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується накладними, договорами поставки тощо.

На виконання договору позики ФОП Гром І.А. перерахував ТОВ "Планеттойс" 1000000грн., що підтверджується платіжним дорученням №3 від 18.02.2021.

24.02.2021 приватним виконавцем Бондар Д.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Белломі Олени Віталіївни (Відповідача-3) №784 від 23.02.2021 було відкрито виконавче провадження №64641905 та накладено арешт на заставлене майно згідно договору застави варістю 1000000грн.

На думку позивача не бажаючи виконувати умови Договору поставки та з метою ухилення від оплати заборгованості відповідачем-1 були укладені договори позики та застави, у зв`язку з чим поз-ивач звернувся до суду з позовом про визнання недійними договір застави та виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Тлумачення змісту статей 16, 203, 215 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не є стороною договору застави. Позивач стверджує, що в магазині за адресою: 01023, Спортивна площа, 1А, м.Київ, ТРП "Gulliver" знаходиться саме товари, які поставлені та належать позивачу на загальну суму 452 733,84грн. На підтвердження зазначеного надав бухгалтерську довідку ТОВ "Аміго С" від 14.04.2021 №59 про кількість не реалізованого та не оплаченого товару.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Умовами договору поставки передбачено, що поставка здійснюється відповідно до замовлення, на підставі специфікації та прайс-листів постачальника. Поставка оформляється товарно-транспортною накладною. Факт отримання товару покупцем засвідчується товарно-транспортною накладною (п.2.1, 3,3, 6.6).

Позивачем не надано суду жодних доказів поставки товару відповідачу-1, специфікацій, замовлень, товарно-транспортних накладних, видаткових накладних та інших доказів, які свідчили б про те, що саме товар позивача передавався відповідачем-1 в заставу.

В матеріалах справи відсутні первинні документи, які свідчили б, що саме товар позивача був переданий у заставу.

Бухгалтерська довідка ТОВ "Аміго С" від 14.04.2021 №59 про кількість не реалізованого та не оплаченого товару не є первинним документом та не підтверджує факт отримання товару відповідачем-1. Довідка є одностороннім внутрішнім документом та може редагуватися стороною на власний розсуд.

Тобто, позивачем не надано суду доказів, що переданий у заставу відповідачем-1 товар, належить позивачу.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що у магазині відповідача-1 відсутній інший товар, крім того, який поставлявся по договору поставки. Не надано доказів щодо відсутності у відповідача-1 іншого майна, так як і не подано доказів наявності самої заборгованості відповідача-1перед позивачем.

З матеріалів справи не встановлено порушеного права позивача при укладенні ТОВ "Планеттойс" договору застави від 18.02.2021.

Суд зазначає, що за відсутності належного обґрунтування з наданням відповідних доказів та не встановлення порушеного права позивача, відсутні підстави для задоволення позову про визнання недійсним договору застави. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов про визнання недійсним договору застави, що укладений між ТОВ "ПЛАНЕТТОЙС" та ФОП Громом Ігорем Анатолійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белломі Оленою Віталіївною 18.02.2021 року за реєстровим номером №736, є необґрунтованим, оскільки позивач не довів порушення своїх прав за оспорюваним договором.

Відповідно до п.4.2.1 договору застави звернення стягнення на предмет застави та реалізація предмету застави, на який звернене стягнення, здійснюється на розсуд заставодержателя, зокрема, за виконавчим написом нотаріуса.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання недійсним договору застави від 18.02.2021, а виконавчий напис здійснюєтьтся згідно п.4.2.1 цього договору, у зв`язку з порушенням договору та неповерненням позики, вимога позивача визнати недійсним виконавчий напис № 784 від 23.02.2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна є безпідставною.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 202, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 12.08.2021.

Суддя О. Г. Слободян