ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2374/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженною відповідальністю "Еколіс", 64309, Харківська обл., місто Ізюм, вул. Гоголя, буд. 15/1, кімната 45
до Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство", 64270, Харківська обл., Балаклійський р-н, селище Раківка(з), вул. Лісна, буд. 49
простягнення 3 258, 48 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еколіс" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" про стягнення суми неустойки у розмірі 3 258, 48 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 4 270, 00 грн., які відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку складаються, із суми судового збору у розмірі 2 270, 00 грн. та можливих витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу необробленої деревини № 6/14-08-2020-АХ від 14.08.2020 року.

Ухвалою суду від 16.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2374/21. Розгляд справи № 922/2374/21 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами в межах строків встановлених статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Як вбачається із матеріалів справи, ухвалу суду від 07.06.2021 року про відкриття провадження у справі № 922/2152/21 відповідачем отримано 10.06.2021 року, про що свідчить поштове повідомлення, яке судом долучено до матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 14.08.2020 року між Державним підприємством "Балаклійське лісове господарство" (продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еколіс" (покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 6/14-08-2020-АХ (а.с.11-12).

Відповідно до пункту 7.2. даний договір діє з 14.08.2020 року по 30.09.2020 року, якщо інше не узгоджено сторонами.

Закінчення строку цього Договору, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення (пункт 7.3. договору) (а.с. 12).

Згідно пункту 1.1 договору, за результатами проведення аукціону із продажу необробленої деревини заготівлі третього кварталу 2020 року, який відбувся 14 серпня 2020 року продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та способом, вказаними в цьому договорі.

На підставі Регламенту організації та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини на ТОВ "УТЕСИСТЕМ" продавець продає, а покупець купує товар для власної переробки (пункт 1.2. договору).

Товаром по цьому договору є необроблена деревина, реалізована під час аукціону та стандартизована в лоти, деталізована інформація про які зафіксована в специфікації, що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.3.договору).

Загальна вартість товару, що є предметом цього договору, складає 167 317,20 грн. (пункт 2.1. договору).

Пунктом 2.2. договору, сторони погодили, що платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів з дати пред`явлення рахунку до сплати.

Відповідно до пункту 3.2. договору, графік поставок погоджується сторонами.

Згідно пункту 3.8. договору, продавець передає товар у власність покупця за умовами франко-склад продавця (франко-нижній, франко-проміжний, франко-верхній, EXW-нижній) відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Не пізніше ніж за 5 діб до передачі товару продавець повідомляє покупця про дату та місце поставки (пункт 3.9. договору).

Датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної (пункт 3.10. договору).

Відповідно до пункту 4.2. договору, продавець зобов`язався, зокрема, своєчасно та в повному обсязі, відповідно до інформації, заявленої в лоті та умов цього договору, передати покупцеві товар; нести відповідальність за порушення умов цього договору (а.с. 11 зворот).

На виконання умов договору між сторонами було підписано специфікацію на загальну суму 167 317, 20 грн. (а.с. 13).

Як зазначає позивача, на підставі виставленого відповідачем рахунку № 122 від 19.08.2020 року, останнім відповідно до платіжного доручення № 741 від 19.08.2020 року та платіжного доручення від 21.08.2020 року № 747 було перераховано відповідачу суму у розмірі 167 317, 20 грн. (призначення платежу: оплата за круглі лісоматеріали зг. Рах. № 122 від 19.08.2020 року) (а.с. 14-19).

За твердженнями позивача, відповідачем в порушення умов договору, зобов`язання виконане не у повному обсязі, а саме поставлено товар лише на суму 80 618, 49 грн., що підтверджується товарно транспортними накладними. (а.с. 20-23).

Як зазначає позивач, останній декілька разів засобами електронної пошти заправляв запити щодо відвантаження товару або надання графіку відвантаження товару. На підтвердження зазначеного позивач надає роздруківку з кабінету електронної пошти (а.с. 25-28).

25.09.2020 року позивачем було направлено відповідачу вимогу вих. № 563 на передачу товару, у якій останній вимагав негайно здійснити поставку сплаченого товару (а.с. 29-30).

08.10.2020 року відповідачем надано відповідь, у якій останній зазначив орієнтовний план графік відвантаження лісопродукції на жовтень грудень 2020 року (а.с. 31).

Як зазначає позивач, відповідачем 23.12.2020 року на розрахунковий рахунок позивача було повернуло позивачу залишок попередньої оплати (а.с. 24).

За твердженнями позивача, останній потребує для здійснення власної господарської діяльності безперебійної поставки лісоматеріалу, для чого з метою укладання відповідних договорів поставки приймає участь в аукціонах з продажу необробленої деревини та здійснює попередню оплату за партії товару. Однак, відповідач порушуючи умови господарських договорів та права контрагента не здійснює належного відвантаження товару. У зв`язку із чим, позивачем у відповідності до пункту 5.8 договору нараховано відповідачу пеню у сумі 3 258, 48 грн., що стало підставою звернення із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані до матеріалів справи та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, статтею 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно частини 1 статті 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 665 Цивільного кодексу України визначено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № 741 від 19.08.2020 року та платіжного доручення від 21.08.2020 року № 747 було перераховано відповідачу суму у розмірі 167 317, 20 грн. (призначення платежу: оплата за круглі лісоматеріали зг. рах. № 122 від 19.08.2020 року) (а.с. 14-19).

Згідно пункту 3.12 договору, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар після отримання 100% передплати за партію товару на протязі 5-ти робочих днів. Під час передачі товару продавець надає покупцеві наступні документи: товарно-транспортну (залізничну) накладну, рахунок-фактуру.

З наявних в матеріалах справи документів, а саме товарно-транспортних накладних (а.с. 20-23) вбачається, що відповідачем за період з 19.08.2020 року по 02.09.2020 року передано позивачу товар на загальну суму 80 618, 49 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем суму попередньої оплати у розмірі недопоставленого товару повернуто позивачу за його вимогою - 23.12.2020 року, про що свідчить виписка банку за період з 23.12.2020 року по 23.12.2020 року (а.с. 24).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачем не надав суду будь-яких доказів щодо спростування позовних вимог, а саме щодо поставки товару у строк визначений сторонами у договорі, суд дійшов висновку про те, що відповідачем належним чином не виконано умови договору купівлі-продажу необробленої деревини № 6/14-08-2020-АХ від 14.08.2020 року та не передано позивачу товар у строки встановлені договором.

Згідно вимог частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частина 2 статті 216 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень частин 1, 4 статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (стаття 218 Господарського кодексу України).

Так, виходячи з положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.8. договору сторони погодили, що у випадку відмови продавця від поставки товару в терміни, зазначені у договорі, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочки, але не більше вартості непоставленого товару (а.с. 12).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 3 258, 48 грн. за період з 01.09.2020 року по 02.09.2020 року нарахованої на суму 114 253, 54 грн., та з 02.09.2020 року по 23.12.2020 року нарахованої на суму 86 698, 71 грн. в онлайн системі "Лігазакон", суд дійшов висновку, що при здійсненні розрахунку позивачем допущено помилку.

Судом здійснено власний розрахунок в онлайн системі "Лігазакон" за вищезазначений позивачем період та встановлено, що сума пені яка підлягає до стягнення становить суму у розмірі 3 249, 58 грн.

В частині стягнення суми пені у розмірі 8,90 грн. відмовити.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме стягнення з відповідача на користь позивача суму пені у розмірі 3 249, 58 грн. В частині стягнення суми пені у розмірі 8,90 грн. відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Позивачем у пункті 2 прохальної частини позовної заяви, заявлено до стягнення судові витрати у розмірі 4 270, 00 грн.

При цьому, як вбачається із позовної заяви, позивачем зазначено. Що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає суму у розмірі 4 270, 00 грн., що складається із суми сплаченого судового збору у розмірі 2 270, 00 грн., та можливих витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000, 00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В матеріалах справи відсутні докази (договори, рахунки тощо) витрат позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000, 00 грн.

У зв`язку із чим, можливі витрати позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000, 00 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо суми сплаченого позивачем судового збору відповідно до платіжного доручення від 07.06.2021 року № 1855 на суму 2 270, 00 грн., суд зазначає.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 263, 80 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 86, 129,183, 236-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" (64270, Харківська обл., Балаклійський р-н, селище Раківка(з), вул. Лісна, буд. 49, ) на користь Товариства з обмеженною відповідальністю "Еколіс" (64309, Харківська обл., місто Ізюм, вул. Гоголя, буд. 15/1, кімната 45; ) суму неустойки (грошові кошти) у розмірі 3 249, 58 грн. та суму судового збору у розмірі 2 236,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми неустойки у розмірі 8,90 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація у справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Товариство з обмеженною відповідальністю "Еколіс" (64309, Харківська обл., місто Ізюм, вул. Гоголя, буд. 15/1, кімната 45; );

відповідач: Державне підприємство "Балаклійське лісове господарство" (64270, Харківська обл., Балаклійський р-н, селище Раківка(з), вул. Лісна, буд. 49, ).

Повне рішення складено "11" серпня 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова