ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Справа № 925/895/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Міст

Експрес, м. Львів

до товариства з обмеженою відповідальністю БВ Груп Компані,

м. Черкаси

про стягнення 13 711 грн. 85 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Міст Експрес до товариства з обмеженою відповідальністю БВ Груп Компані про стягнення заборгованості, а саме: 12 582 грн. 12 коп. основного боргу, 470 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 543 грн. 96 коп. пені та 114 грн. 79 коп. 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг поштового зв`язку, у тому числі пересилання відправлень масою, понад 30 кг №СК-1000242 від 03 лютого 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов у встановлений законом строк суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 15 липня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З матеріалами справи представник відповідача ознайомився 05 серпня 2021 року.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору про надання послуг поштового зв`язку, у тому числі пересилання відправлень масою, понад 30 кг № СК-1000242 від 03 лютого 2020 року надав відповідачу послуги, проте зобов`язання щодо оплати наданих послуг відповідач виконав лише частково, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 12 582 грн. 12 коп. боргу, а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України - 470 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 114 грн. 79 коп. 3% річних та на підставі п. 6.2. договору пеню в розмірі 543 грн. 96 коп.

Судом встановлено, що 03 лютого 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Міст Експрес (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю БВ Груп Компані (замовник) було укладено договір про надання послуг поштового зв`язку, у тому числі пересилання відправлень масою, понад 30 кг № СК-1000242.

Виконавець зобов`язався надати замовнику послугу поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою, понад 30 кг одержувачу, а також інші супутні, визначені цим договором послуги, а замовник сплатити виконавцеві за надану послугу обумовлену платню (п. 3.1. договору).

Згідно ч. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до п. 4.1 договору виконавець зобов`язався організовувати доставку та вручення відправлення одержувачу через мережу пунктів обслуговування клієнтів виконавця або на умовах Адресної доставки відповідно до встановлених виконавцем строків.

Відповідно до п. 4.2. договору замовник зобов`язується здійснювати оплату за надані виконавцем послуги в строки та згідно умов договору.

Відповідно до п. 5.1. договору вартість послуг (тарифи) визначається прайс-листом виконавця, який діє на момент передачі відправлення для доставки, що розміщений в мережі Інтернет на сайті: meest-eхpress.соm.

Відповідно до п.5.2. договору оплата проводиться замовником шляхом переказу коштів на поточний рахунок виконавця протягом 3-х банківських днів з дня отримання замовником документів на оплату: рахунку, специфікації та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за допомогою: засобів факсимільного або електронного зв`язку, сервісу М.Е.Dос, Вчасно чи ін. обраного сервісу.

Відповідно до п.5.3. договору по факту отримання надісланих виконавцем за допомогою факсимільного або електронного зв`язку, сервісу М.Е.Dос, Вчасно чи ін. обраного сервісу документів актів здачі-приймання робіт (надання послуг), замовник зобов`язується в триденний строк з дня отримання підписати вказані документи з накладанням ЕЦП уповноваженої особи та печатки з додаванням позначки часу чи підписати власноручно отримані оригінали або надати письмове заперечення.

Позивач вказував, що відповідач належним чином не виконав своє зобов`язання з оплати наступних актів наданих послуг, а саме:

від 31 серпня 2020 року на суму 3 728 грн. 80 коп.;

від 12 жовтня 2020 року на суму 1 942 грн. 75 коп.;

від 26 жовтня 2020 року на суму 7 102 грн. 20 коп.;

від 16 листопада 2020 року на суму 3 401 грн. 01 коп.;

від 25 січня 2021 року на суму 1 057 грн. 50 коп.;

від 22 лютого 2021 року на суму 2 524 грн. 50 коп.;

від 28 лютого 2021 року на суму 1 287 грн. 00 коп.

Позивач зазначив, що по даним актам відповідачу було надано послуг на суму 23 823 грн. 94 коп.

Проте, перевіривши зазначену в актах вартість наданих послуг судом встановлено, що їх загальна вартість становить 21 043 грн. 76 коп.

Крім того слід вказати, що копії акту від 16 листопада 2020 року позивач суду не надав.

Разом з тим, з інших доказів, які містяться в матеріалах справи (а.с. 16-17) та наявних копій платіжних доручень вбачається, що 17 лютого 2020 року позивачем було надано відповідачу послуг на суму 6 236 грн. 40 коп., які повністю оплачено 21 лютого 2020 року з урахуванням призначення платежу та посилання на рахунок від відповідної дати наданих послуг (а.с. 23);

20 лютого 2020 року позивачем було надано послуг на суму 1 641 грн. 16 коп., які повністю оплачено 21 лютого 2020 року (а.с. 24);

24 лютого 2020 року позивачем було надано послуг на суму 911 грн. 68 коп., які повністю оплачено 27 лютого 2020 року (а.с. 25);

12 березня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 2 296 грн. 12 коп., які повністю оплачено 13 березня 2020 року (а.с. 26);

19 березня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 1 905 грн. 44 коп., які повністю оплачено 30 березня 2020 року (а.с. 27);

31 березня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 11 863 грн. 20 коп., які повністю оплачено 07 квітня 2020 року (а.с. 28);

06 квітня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 5 104 грн. 00 коп., які повністю оплачено 14 квітня 2020 року (а.с. 29);

30 квітня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 1 476 грн. 00 коп., які повністю оплачено 15 травня 2020 року (а.с. 30);

18 травня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 1 668 грн. 80 коп., які повністю оплачено 27 травня 2020 року (а.с. 31);

25 травня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 22 845 грн. 84 коп., які повністю оплачено 27 травня 2020 року (а.с. 32);

31 травня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 347 грн. 52 коп., які повністю оплачено 17 червня 2020 року (а.с. 33), оскільки існувала переплата по послугам наданим 08 червня 2020 року на цю суму (послуг було надано на 9 814 грн. 64 коп., а сплачено відповідачем 17 червня 2020 року 10 162 грн. 16 коп. (різниця становить 347 грн. 52 коп.)

Як вказано вище, 08 червня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 9 814 грн. 64 коп., які повністю оплачено 17 червня 2020 року (а.с. 33);

15 червня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 6 060 грн. 00 коп., а сплачено 25 серпня 2020 року 7 340 грн. 00 коп. (а.с. 35). Тобто переплата становила 1280 грн. 00 коп.;

20 липня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 2 040 грн. 00 коп., які повністю оплачено 29 липня 2020 року (а.с. 34);

27 липня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 2 805 грн. 20 коп., які повністю оплачено 29 липня 2020 року (а.с. 34);

10 серпня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 1 280 грн. 80 коп. Враховуючи наведену вище переплату відповідачем 15 червня 2020 року на цю суму, то слід дійти висновку, що зобов`язання виконане з урахуванням авансового платежу;

31 жовтня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 1 849 грн. 64 коп., які повністю оплачено 28 січня 2021 року (а.с. 39).

Водночас, 05 лютого 2021 року відповідачем згідно платіжного доручення (а.с.40) було сплачено позивачу 6 805 грн. 33 коп. з посиланням на рахунок від 31 жовтня 2020 року.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що підтверджують надання позивачем 31 жовтня 2020 року інших послуг ніж на суму 1 849 грн. 64 коп., які, як вже зазначалося вище повністю оплачені 28 січня 2021 року.

Таким чином кошти в розмірі 6 805 грн. 33 коп. підлягають зарахуванню в рахунок погашення боргу по іншим неоплаченим актам, а саме:

31 серпня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 3 728 грн. 80 коп., тобто із врахуванням наведеного вище оплата їх відбулася 05 лютого 2021 року (а.с. 40);

12 жовтня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 1 942 грн. 75 коп., оплачено 05 лютого 2021 року (а.с. 40). Залишок коштів в розмірі 1 133 грн. 78 коп. зараховується в рахунок часткової оплати боргу по послугах наданих 26 жовтня 2020 року на загальну суму 7 102 грн. 20 коп.

Також послуги від 26 жовтня 2020 року було частково оплачено на суму 1 035 грн. 49 коп. 11 лютого 2021 року платіжним дорученням (а.с. 41), оскільки даним дорученням було сплачено 4 436 грн. 50 коп. за послуги від 16 листопада 2020 року, але 16 листопада 2020 року позивачем всього було надано послуг на суму 3 401 грн. 01 коп., які повністю оплачені. Тобто 11 лютого 2021 року була переплата на суму 1035 грн. 49 коп.

Борг по послугах від 26 жовтня 2020 року залишився не сплачений лише на суму 4 932 грн. 93 коп. (7 102 грн. 20 коп. - 1133 грн. 78 коп. - 1035 грн. 49 коп.).

Також при цьому судом було враховано, що Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у своїй постанові від 12 квітня 2018 року по справі № 910/5475/17 вказав, що у випадку, коли в графі платіжного доручення призначення платежу відсутні, зокрема, посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Аналогічна позиція міститься також в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 911/2630/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 910/12934/18, від 18 квітня 2018 року у справі №904/12527/16, постанові Вищого господарського суду України від 12 грудня 2016 року по справі №904/4541/16.

В матеріалах справи відсутні платіжні доручення з відповідним призначення платежу щодо сплати боргу по послугах від 31 серпня 2020 року, 12 жовтня 2020 року, 26 жовтня 2020 року, а тому саме по них відбулося зарахування в хронологічному порядку, а не по іншим актам.

Також судом враховано, що 30 вересня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 3 917 грн. 60 коп., які повністю оплачено 21 жовтня 2020 року з урахуванням призначення платежу (а.с. 36);

30 листопада 2020 року позивачем було надано послуг на суму 1 759 грн. 89 коп., які фактично оплачені 04 грудня 2020 року. (незначний борг становить 0,01 грн.);

14 грудня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 2 780 грн. 18 коп., які не оплачено;

21 грудня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 4 621 грн. 75 коп., які повністю оплачено 23 грудня 2020 року з урахуванням призначення платежу (а.с. 38);

31 грудня 2020 року позивачем було надано послуг на суму 6 805 грн. 33 коп., які повністю оплачено 03 березня 2021 року (а.с. 42);

25 січня 2021 року позивачем було надано послуг на суму 1 057 грн. 50 коп., які не оплачено;

22 лютого 2021 року позивачем було надано послуг на суму 2 524 грн. 50 коп., які не оплачено;

28 лютого 2021 року позивачем було надано послуг на суму 1 287 грн. 00 коп., які не оплачено.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов наступного висновку:

Борг відповідача по актах наданих послуг від 26 жовтня 2020 року, від 30 листопада 2020 року (0 грн. 01 коп.), від 14 грудня 2020 року, від 25 січня 2021 року, від 22 лютого 2021 року та від 28 лютого 2021 року складає 12 582 грн. 12 коп.

Проте, позивач не заявляв вимоги про стягнення боргу за актом від 14 грудня 2020 року і даний акт в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, оплата проводиться замовником протягом 3-х банківських днів з дня отримання замовником документів на оплату.

Таким чином, строк оплати наданих послуг на день прийняття рішення настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України під час розгляду справи не було доведено факту своєчасного та повного виконання своїх зобов`язань за договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки надані позивачем послуги за актом від 14 грудня 2020 року на суму 2 780 грн. 18 коп. не є предметом спору по даній справі, то підстав для стягнення даної суми боргу немає.

Позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом щодо даного боргу.

Таким чином борг в розмірі 9 801 грн. 94 коп. за надані послуги згідно актів від 26 жовтня 2020 року, від 30 листопада 2020 року (0 грн. 01 коп.), від 25 січня 2021 року, від 22 лютого 2021 року та від 28 лютого 2021 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

В решті вимог про стягнення основного боргу по актам зазначених в позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про стягнення з відповідача 114 грн. 79 коп. 3% річних нарахованих за період з 04 березня 2021 року по 22 червня 2021 року та 470 грн. 98 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період березень травень 2021 року на суму боргу 12 582 грн. 12 коп.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3. судом встановлено, що 3% річних та інфляційних втрат нараховано на суму боргу 12 582 грн. 12 коп. вірно, оскільки не зважаючи, що вимоги про стягнення основного боргу по акту від 14 грудня 2020 року позивач не заявляв, він не позбавлений права вимагати від відповідача сплати нарахованих на підставі ст.625 ЦК України за порушення основного зобов`язання окремо лише інфляційних втрат та відсотків річних, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 6.2. договору у випадку прострочення платежу за надані послуги замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Так, з урахуванням вищенаведених умов договору позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 543 грн. 96 коп. пені нарахованої за період з 04 березня 2021 року по 22 червня 2021 року на суму боргу 12 582 грн. 12 коп.

Як зазначалося вище, позивач вказав спірними акти наданих послуг від 31 серпня 2020 року, від 12 жовтня 2020 року, від 26 жовтня 2020 року, від 16 листопада 2020 року, від 25 січня 2021 року, від 22 лютого 2021 року та від 28 лютого 2021 року.

Водночас борг за актами наданих послуг від 31 серпня 2020 року, від 12 жовтня 2020 року та від 16 листопада 2020 року відсутній.

Крім того, позивачем при нарахуванні пені порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому судом враховано, що п. 6.2. договору не містив умови нарахування пені понад строки, що встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України.

Розмір пені, нарахований на суму боргу 8 516 грн. 93 коп. (борг за актами від 26 жовтня 2020 року (з урахуванням часткової сплати), від 25 січня 2021 року, від 22 лютого 2021 року) за період з 04 березня 2021 року (дата вказана позивачем) по 29 квітня 2021 року (закінчення 6 місячного строку нарахування пені за несвоєчасну сплату боргу по акту від 26 жовтня 2020 року) складає 179 грн. 16 коп.;

розмір пені, нарахований на суму боргу 4 869 грн. 00 коп. (борг за актами від 25 січня 2021 року, від 22 лютого 2021 року та від 28 лютого 2021 року) за період з 30 квітня 2021 року по 22 червня 2021 року (дата вказана позивачем) складає 108 грн. 05 коп.

З урахуванням вищенаведеного розрахунку з відповідача підлягає стягненню 287 грн. 21 коп. пені, а в решті вимог про стягнення пені слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю БВ Груп Компані, вул. Благовісна, 300, м. Черкаси, ідентифікаційний код 42621317 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Міст Експрес, вул. Зелена, 147, м. Львів, ідентифікаційний код 36152228 9 801 грн. 94 коп. боргу, 470 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 114 грн. 79 коп. 3% річних, 287 грн. 21 коп. пені та 1 767 грн. 20 коп. судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 18 серпня 2021 року.

Суддя А.В.Васянович