СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Справа № 922/845/20

Колегія суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Россолов В.В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю:

позивача - адвокат Юркова Т.С., свідоцтво серія ДН №4947 від 27.12.2017 року, довіреність №Др-197-1220 від 28.12.2020 року;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попова Сергія Івановича (вх. № 1328Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі №922/845/20, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Лаврова Л.С.), повний текст якого складено 13.07.2020 року

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків

до відповідача Фізичної особи - підприємця Попова Сергія Івановича, м. Богодухів

про стягнення вартості необлікованого газу

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі №922/845/20 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Попова Сергія Івановича на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" 80554,49 грн. вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу за період з 23.12.2016 року по 08.02.2017 року та 2102,00 грн. судового збору.

Фізична особа - підприємець Попов Сергій Іванович з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Окрім того, апелянт, посилаючись на приписи ст. 256 ГПК України, просив поновити строк на подання апеляційної скарги, оскільки про існування оскаржуваного рішення апелянт дізнався 08.04.2021 року після реєстрації на онлайн системі "Електронний суд" через особистий кабінет.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про таке.

Згідно з актом про порушення №87 від 08.02.2017 рок, останній складався в присутності працівників поліції, їх особи не були зафіксовані.

Акт про порушення, після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення або органу місцевого самоврядування), за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами, але така особа представниками позивача залучена не була.

Акт про порушення, акт - розрахунок та рахунок на сплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, а також документи, які підтверджують факт їх отримання споживачем (несанкціонованим споживачем) та інші документи, пов`язані з актом про порушення зберігаються оператором ГРМ не менше трьох років від дати оформлення акту про порушення, втім позивачем не надано доказів реєстрації акту №87 від 08.02.2017 року у відповідному журналі, а тому вказаний акт №87 від 08.02.2017 року є неналежним доказом.

Розрахунок розміру збитків за необлікований (донарахований) об`єм та обсяг природного газу проведено позивачем на підставі неналежного доказу, а саме акту №87 від 08.02.2017 року, а також на підставі непідтверджених (недостовірних) показників розрахункових складових, на підставі яких і обраховувався розмір збитків.

Акт №87 від 08.02.2017 року отримано апелянтом 21.03.2017 року разом з невідомим йому розрахунком та апелянта не було повідомлено про розгляд акту на засіданні 19.04.2017 року комісії з розгляду актів про порушення.

Незважаючи на відсутність належного повідомлення апелянта про розгляд акту №87 на засіданні 19.04.2017 року комісії з розгляду актів про порушення, було прийнято остаточне рішення про здійснення донарахування споживачу в розмірі 80554,49 грн.

Розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу проведений за пропускною спроможністю площі отвору з урахуванням проміжку часу, за який необхідно визначити об`єм необлікованого природного газу ФОП Попов С.І., розрахунок здійснено за період з 23.12.2016 року по 08.02.2017 року включно.

Апелянт не є санкціонованим споживачем, оскільки договір на постачання газу розірвано не було, лише припинено газопостачання у листопаді 2015 року, у зв`язку з відсутністю потреби та переобладнанням опалювальної системи на тверде паливо.

Позивачем не доведено розмір збитків, заявлених до стягнення, з огляду на неправомірність проведеного розрахунку у зв`язку з покладенням в його основу недостовірних та неналежних доказів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року в Україні введений карантин; постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239, від 22.04.2020 року №291, від 11.05.2020 року №349, від 20.05.2020 року №392, від 17.06.2020 року №500, від 22.07.2020 року №641, від 26.08.2020 року №760, від 13.10.2020 року №956, від 09.12.2020 року №1236, від 17.02.2021 року № 104, від 21.04.2021 року №405, від 16.06.2021 року №611 до постанови від 11.03.2020 року № 211 внесено зміни, якими дію карантину продовжено до 30.08.2021 року.

Рада суддів України на офіційному сайті 11.03.2020 року звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та листом №9рс-186/20 від 16.03.2020 року до Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, місцевих та апеляційних судів з рекомендацією встановити особливий режим роботи судів України, в тому числі роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

Для запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання серед працівників суду на період з 13.03.2020 року по 03.04.2020 року наказом голови Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 року за № 04-а встановлено особливий режим роботи суду в умовах карантину; наказами голови суду від 26.03.2020 року № 05-а, від 23.04.2020 року №07-а, від 08.05.2020 року №08-а, від 22.05.2020 року №10-а, від 22.06.2020 року №12-а, від 28.07.2020 року №14-а, від 31.08.2020 року №15-а, від 22.10.2020 року №21-а, від 18.12.2020 року №24-а, від 23.06.2021 року №10-а на період дії карантину суд продовжує працювати в умовах встановленого раніше особливого режиму.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2021 року, для розгляду справи суддею - доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 року клопотання Фізичної особи - підприємця Попова Сергія Івановича про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Попова Сергія Івановича на рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі; позивачу встановлено строк до 17.05.2021 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі зупинено; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді Шутенко І.А., на підставі п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2021 року призначено справу до розгляду на "07" липня 2021 року; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

18.05.2021 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5674), в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує на те, що враховуючи умисне уникнення від відповідальності ФОП Попова С.І. за крадіжку природного газу шляхом прокладання несанкціонованого газопроводу за межами лічильника газу, позивач, використавши усі засоби вирішення спірних правовідносин та здійснивши необхідні дії згідно вимог Кодексу ГРС, був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав; донарахований в контексті обставин справи об`єм та обсяг природного газу не можна віднести до збитків в розумінні ст. 22 ЦК України.

В судовому засіданні 07.07.2021 року відповідач заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з відсутністю у нього адвоката для представництва інтересів в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 року, враховуючи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оголошено перерву у розгляді справи до "13" липня 2021 року, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

12.07.2021 року на адресу суду від відповідача надійшла заява (вх.№7903), в якій останній просить прийняти до розгляду заяву про застосування строку позовної давності, як підставу для відмови в позові; у разі визнання доводів за скаргою необґрунтованими по суті спору, задовольнити заяву та застосувати строк позовної давності та з цієї підстави скасувати оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю; апеляційний розгляд здійснювати за відсутності відповідача, яку долучено до матеріалів справи.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на таке.

Позивачем факт несанкціонованого підключення до газопроводу виявлено 08.02.2017 року, про що в той же день складено акт про порушення № 87, тобто, з цієї дати позивач дізнався про порушення свого права, на захист якого він звернувся до суду з відповідним позовом; 08.02.2017 року - є початком перебігу строку позовної давності за вимогам позивача, втім позов пред`явлено до суду 19.03.2020 року, тобто, поза межами встановленого строку позовної давності.

Окрім того, відповідач вказує на те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи господарським судом першої інстанції, копію позовної заяви відповідач не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений можливості на пред`явлення відзиву на позовну заяву та заперечувати проти позовних вимог; відповідач з поважних причин був відсутній в судових засіданнях господарського суду першої інстанції, в тому числі в судовому засіданні, в якому суд розглянув справу по суті та ухвалив оскаржуване рішення; про існування оскаржуваного рішення відповідач дізнався лише 08.04.2021 року після реєстрації в системі "Електронний суд" через особистий кабінет.

Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20) та Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді Тихого П.В., на підставі п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Дучал Н.М., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року, у зв`язку з неявкою в судове засідання представників сторін та зміну складу колегії суддів, оголошено перерву у розгляді справи до "28" липня 2021 р. о 09:30 год., явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

У судовому засіданні 28.07.2021 року представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання 28.07.2021 року не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 року, для забезпечення прав учасників справи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у справі, дотримання основних засад господарського судочинства, зокрема, змагальності сторін, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, оголошено перерву у розгляді справи до "11" серпня 2021 року о 10:00 год., явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді Дучал Н.М., на підставі п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Россолов В.В., суддя Шутенко І.А.

10.08.2021 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення на заяву про застосування судом строку позовної давності (вх.№9197), в яких останній просить відмовити ФОП Попову С.І. у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, які долучено до матеріалів справи, в обґрунтування яких вказує на те, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто, з дня прийняття комісією з розгляду актів про порушення остаточного рішення про донарахування.

До вказаних заперечень відповідачем додано копію постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №522/12901/17-ц, на висновки якої останній посилається в обґрунтування своїх заперечень на заяву про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 11.08.2021 року представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання 11.08.2021 року не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали суду від 28.07.2021 року про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Також, на офіційну електронну адресу відповідача було надіслано копію ухвали суду від 28.07.2021 року, про що свідчить відтиск штампу на зворотному боці вказаної ухвали (вих. №1722 від 06.08.2021 року).

Крім того, відповідач у заяві від 12.07.2021 року (вх.№7903) просив апеляційний розгляд здійснювати за відсутності відповідача.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали суду від 05.05.2021 року, 14.05.2021 року, 07.07.2021 року, 13.07.2021 року та 28.07.2021 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з карантинними заходами, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

До листопада 2015 року ФОП Попов С.І., згідно вимог чинного на той час законодавства, був споживачем природного газу.

27.11.2015 року об`єкт ФОП Попова С.І. - автомагазин "Автозапчастини", який розташований за адресою: Харківська обл., м. Богодухів, вул. Шевченко, буд. 8 механічним способом, шляхом встановлення заглушки на газопроводі - вводі, відключено від системи газопостачання, що підтверджується відповідним актом.

З 27.11.2015 року відповідач не був споживачем природного газу.

08.02.2017 року в результаті здійснення перевірки відключених раніше споживачів, в присутності Попова С.І. представниками AT "Харківгаз" на об`єкті газоспоживання в магазині "Автозапчастини", за вказаною адресою, виявлено несанкціоноване підключення до газопроводу - вводу гумовим шлангом з внутрішнім діаметром 7 мм., в зв`язку з чим, відповідно до вимог п. 1 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, представниками складено акт про порушення № 87, в якому зазначено суть порушення, що відповідає п. п.п. 1 п. 1 гл. 2 розд XI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) - наявність несанкціонованого газопроводу.

Розгляд акту про порушення № 87 від 08.02.2017 року по об`єкту споживача ФОП Попов С.І. магазин "Автозапчастин", розташованого за адресою: Харківська обл., м. Богодухів, вул. Шевченко, буд. 8, проводився на засіданні комісії ПАТ "Харківгаз" 24.02.2017 року, про що складено протокол та прийнято рішення про перенесення засідання комісії у зв`язку з неявкою споживача.

Вдруге, розгляд акту про порушення відбувся 15.03.2017 року, враховуючи відсутність інформації про підтвердження належного повідомлення споживача про наступну дату проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення, засідання, також, було перенесено на 19.04.2017 року, про що повідомлено споживача шляхом відправлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

21.03.2017 року відповідача було особисто ознайомлено з актом про порушення під час відвідування Дергачівського відділення AT "Харківгаз", про що свідчить його особистий підпис та власноруч поставлена дата ознайомлення на копії акта про порушення.

На засіданні 19.04.2017 року комісії AT "Харківгаз" з розгляду актів про порушення було прийнято остаточне рішення, про здійснення донарахування споживачу в розмірі 80 554,49 грн.; відповідач на засідання комісії не з`явився.

Розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу проведений за пропускною спроможністю площі отвору з урахуванням проміжку часу, за який необхідно визначити об`єм необлікованого природного газу ФОП Попов С.І. Розрахунок здійснено за період з 23.12.2016 року по 08.02.2017 року включно.

Згідно наданих позивачем розрахунків загальний обсяг не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу за період з 23.12.2016 року по 08.02.2017 року склав - 9196,49 м.куб., загальна вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу за цінами закупівлі AT "Харківгаз" склала - 80 554,49 грн.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути з відповідача на свою користь 80 554,49 грн. вартості не облікованого (донарахованого) об`єму газу за період з 23.12.2016 року по 08.02.2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.03.2020 року, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/845/20; справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "13" квітня 2020 року.

07.07.2020 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем здійснено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом про порушення, направленням відповідачу рахунку на оплату та вимоги про оплату та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 80 554,49 грн. вартості необлікованого об`єму та обсягу природного газу за період з 23.12.2016 року по 08.02.2017 року.

Колегія суддів вважає передчасними вказані висновки місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до Кодексу ГРС, оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

У спірних правовідносинах ПАТ "Харківгаз" має статус оператора газорозподільної системи (оператор ГРМ) та у своїй діяльності має керуватись вимогами чинного законодавства України у сфері газопостачання, у тому числі: Законом України № 329-VIII від 09.04.2015 року "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494 (Кодекс ГРС), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, Правилами безпеки системи газопостачання України, що затверджені наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 282, тощо.

Згідно до п. 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРС, споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу (п. 3 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРС).

Згідно п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, несанкціонований споживач - фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу.

Місцевим господарським судом встановлено, що у спірних правовідносинах фізична особа - підприємець Попов Сергій Іванович має статус несанкціонованого споживача (згідно п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, несанкціонований споживач - фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу).

За змістом п.п. 3 п. 1, п.п. 4 п. 2 гл. 2 розділу ХІ Кодексу ГРС, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.

Пунктом 1 гл. 4 розд. ХІ Кодексу ГРС визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за номінальною потужністю газового обладнання споживача (несанкціонованого споживача) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Як слідує з розрахунків позивача, загальний обсяг не облікованого (донарахованого) відповідачу об`єму природного газу за період з 23.12.2016 року по 08.02.2017 року склав - 9196,49 м.куб., загальна вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу за цінами закупівлі AT "Харківгаз" склала - 80 554,49 грн.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про оплату та рахунок на оплату №000006314 від 18.04.2017 року, втім ФОП Попов С.І. добровільно не сплатив нараховану грошову суму за не обліковані (донараховані) обсяги природного газу.

За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, місцевий господарський дійшов вірного висновку про те, що відповідачем здійснено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом про порушення та направленням відповідачу рахунку на оплату та вимоги про оплату та задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача 80 554,49 грн. вартості необлікованого об`єму та обсягу природного газу за період з 23.12.2016 року по 08.02.2017 року.

Разом з тим, відповідач звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про застосування строку позовної давності (вх.№7903 від 12.07.2021 року), вказує на те, що позивачем факт несанкціонованого підключення до газопроводу виявлено 08.02.2017 року, про що в той же день складено акт про порушення № 87, тобто, з цієї дати позивач дізнався про порушення свого права, на захист якого він звернувся до суду з відповідним позовом; 08.02.2017 року є початком перебігу строку позовної давності за вимогам позивача, втім позов пред`явлено до суду 19.03.2020 року, тобто, поза межами встановленого строку позовної давності.

Окрім того, відповідач вказує на те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи господарським судом першої інстанції, копію позовної заяви відповідач не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений можливості на пред`явлення відзиву на позовну заяву та заперечувати проти позовних вимог; відповідач з поважних причин був відсутній в судових засіданнях господарського суду першої інстанції, в тому числі в судовому засіданні, в якому суд розглянув справу по суті та ухвалив оскаржуване рішення; про існування якого відповідач дізнався лише 08.04.2021 року після реєстрації в системі "Електронний суд" через особистий кабінет.

Колегія суддів враховує таке.

Так, за матеріалами справи слідує таке.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.03.2020 року у справі прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання на 13.04.2020 року.

Вказана копія ухвали надіслана на адресу відповідача (вул. Шевченка, 8, м. Богодухів, Харківська область), втім повернулась до господарського суду Харківської області з довідкою працівників ПАТ "Укрпошта" - за не запитом.

Ухвалою господарського суду від 13.04.2020 року повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відбудеться 10.06.2021 року.

Вказана копія ухвали надіслана на адресу відповідача (вул. Шевченка, 8, м. Богодухів, Харківська область), втім повернулась до господарського суду Харківської області з довідкою працівників ПАТ "Укрпошта" - за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою господарського суду від 10.06.2020 року повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відбудеться 23.06.2021 року.

Вказана копія ухвали надіслана на адресу відповідача (вул. Шевченка, 8, м. Богодухів, Харківська область), втім повернулась до господарського суду Харківської області з довідкою працівників ПАТ "Укрпошта" - за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою господарського суду від 23.06.2020 року повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відбудеться 07.07.2021 року.

Вказана копія ухвали надіслана на адресу відповідача (вул. Шевченка, 8, м. Богодухів, Харківська область), втім повернулась до господарського суду Харківської області з довідкою працівників ПАТ "Укрпошта" - за закінченням терміну зберігання.

Апелянт посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц, де, зокрема, вказано на таке.

"Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у матеріалах справи є поштовий конверт, адресований цим судом відповідачеві, разом із повідомленням про вручення поштового відправлення, повернутий відділенням поштового зв`язку за закінченням строку зберігання, а не через відсутність відповідача за місцем проживання. У вказаному поштовому відправленні суд повідомляв відповідача про відкриття провадження у справі та про призначення судового засідання на 19 вересня 2014 року.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції, не взявши до уваги вимоги частини п`ятої статті 74 чинної на той час редакції ЦПК України, порушив право відповідача знати про час і місце судових засідань (частину другу статті 6 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи цим судом)."

Колегія суддів враховує вказані правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц та зазначає, що відповідач не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в господарському суді першої інстанції, що підтверджується поштовими конвертами з довідками працівників ПАТ "Укрпошта" - за закінченням терміну зберігання.

Також, апелянт посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц, де, зокрема, вказано на таке.

"Суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції."

Колегія суддів, враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц та розглянувши клопотання відповідача про застосування строків позовної давності (від 12.07.2021 року вх.№7903), дійшла висновку про його задоволення, з огляду на таке.

За змістом ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Отже, у разі, якщо позовні вимоги визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, природи вимог позивача, початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами.

Вжиті у ст. 261 ЦК України терміни "довідався" та "міг довідатися" дають підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 74 ГПК України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. При цьому аргументи відповідача, що про порушене право позивач міг дізнатися раніше, ніж він стверджує, мають ґрунтуватись не на можливих, а на конкретних обставинах, що підтверджуються наданими у справі належними доказами, за яких суд може однозначно (достеменно) встановити момент, коли особа могла довідатись про порушення його прав.

Так, за матеріалами справи, 08.02.2017 року в результаті здійснення перевірки відключених раніше споживачів, в присутності Попова С.І. представниками AT "Харківгаз" на об`єкті газоспоживання в магазині "Автозапчастини", виявлено несанкціоноване підключення до газопроводу - вводу гумовим шлангом з внутрішнім діаметром 7 мм., в зв`язку з чим, відповідно до вимог п. 1 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, представниками складено акт про порушення № 87, в якому зазначено суть порушення, що відповідає п. п.п. 1 п. 1 гл. 2 розд XI Кодексу газорозподільних систем - наявність несанкціонованого газопроводу.

Розгляд акту про порушення № 87 від 08.02.2017 року по об`єкту споживача ФОП Попов С.І. магазин "Автозапчастин", розташованого за адресою: Харківська обл., м. Богодухів, вул. Шевченко, буд 8, проводився на засіданні комісії ПАТ "Харківгаз" 24.02.2017 року, про що складено протокол та прийнято рішення про перенесення засідання комісії у зв`язку з неявкою споживача.

Вдруге, розгляд акту про порушення відбувся 15.03.2017 року, враховуючи відсутність інформації про підтвердження належного повідомлення споживача про наступну дату проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення, засідання, також, було перенесено на 19.04.2017 року, про що повідомлено споживача шляхом відправлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

21.03.2017 року відповідача було особисто ознайомлено з актом про порушення під час відвідування Дергачівського відділення AT "Харківгаз", про що свідчить його особистий підпис та власноруч поставлена дата ознайомлення на копії акта про порушення.

На засіданні 19.04.2017 року комісії AT "Харківгаз" з розгляду актів про порушення було прийнято остаточне рішення, про здійснення донарахування споживачу в розмірі 80 554,49 грн.; відповідач на засідання комісії не з`явився.

Отже, спір у даній справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем Кодексу ГРС, а саме: несанкціонованим підключенням до газопроводу - вводу гумовим шлангом з внутрішнім діаметром 7 мм, що не може вважатися договірним зобов`язанням та сторонами не укладалися будь-які угоди щодо строків його виконання.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №466/9977/16-ц (провадження №61-16315св18), де, між іншим, вказано на те, що період визначення позивачем розміру вартості необлікованого об`єму та обсягу природного газу не може бути підставою для зміни початку перебігу позовної давності, встановленого положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою № 14902/04 у справі "Відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Апелянт, також, посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20), де, окрім іншого, вказано на те, що позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила в день складання акту про порушення ПКЕЕ, що відповідає положенням частини першої статті 261 ГПК України. Подальша процедура з розгляду на засіданні комісії енергопостачальної організації згаданого акту та визначення розміру завданої майнової шкоди не змінює моменту виявлення порушення та особи порушника. Відтак, виставлений відповідачу рахунок не є юридичним фактом, з яким пов`язаний початок перебігу позовної давності, оскільки в ньому лише вказано суму майнової шкоди, як наслідок порушення ПКЕЕ, тоді як сам факт такого порушення (тобто порушення ПКЕЕ і прав позивача) зафіксоване в акті, складеному за результатами перевірки споживача. Аналогічний підхід в обрахуванні дати початку перебігу строку позовної давності у подібних правовідносинах саме з моменту виявлення порушення та складення відповідного акту наведено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 466/9977/16-ц (провадження № 61-16315св18).

А отже, позивач дізнався про порушення свого права, та про особу, яка його порушила під час перевірки, а саме - 08.02.2017 року, що підтверджується складеним працівниками позивача актом про порушення №87 від 08.02.2017 року.

Тобто, позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила в день складення акту про порушення №87, що відповідає положенням ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Подальша процедура з розгляду на засіданні комісії AT "Харківгаз" з розгляду актів про порушення вказаного акту та визначення розміру донарахувань споживачу не змінює моменту виявлення порушення та особи порушника.

Аргументи позивача, викладені у запереченнях на заяву про застосування строку позовної давності (вх.№9197 від 10.08.2021 року) щодо того, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто, з дня прийняття комісією з розгляду актів про порушення остаточного рішення про донарахування, не приймаються, з огляду на те, що засідання розгляду комісії AT "Харківгаз" про донарахування відповідачу вартості необлікованого об`єму та обсягу природного газу не є тією юридичною подією, з яким пов`язаний початок перебігу позовної давності, тоді як сам факт такого порушення (тобто факт несанкціонованого підключення до газопроводу - вводу гумовим шлангом з внутрішнім діаметром 7 мм) зафіксований в акті №87 від 08.02.2017 року, складеному за результатами перевірки споживача.

За таких обставин, перебіг трирічного строку позовної давності розпочався з 08.02.2017 року, втім позовну заяву у справі подано до господарського суду Харківської області 18.03.2020 року, що слідує з конверту, в якому позовна заява надійшла до суду (а.с.56), тобто, поза межами вказаного строку, про застосування наслідків пропуску якого заявлено відповідачем в суді апеляційної інстанції.

Не приймаються посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц, де, зокрема, вказано на те, що складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав, зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта, з огляду на таке.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20), де суд касаційної інстанції вже вказав на те, що у справі № 522/12901/17-ц (на яку посилається позивач в обґрунтування своїх заперечень на заяву відповідача про застосування строків позовної давності) розглядався позов про скасування протоколу засідання комісії Центральних районних електричних мереж ПАТ "ЕК Одесаобленерго" щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії ПАТ "ЕК Одесаобленерго" щодо розгляду зазначеного акта неправомірними та такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, втім у справі № 913/567/19(913/403/20) розглядається позов про стягнення збитків, завданих порушенням ПКЕЕ та жодних інших вимог, зокрема, щодо скасування чи визнання недійсним рішення комісії з розгляду акту про порушення ПКЕЕ або оспорення самого акту про порушення ПКЕЕ у цій справі не заявлено, питання щодо обраного позивачем способу захисту не порушувалося, а тому відсутні підстави для висновку про те, що правовідносини у справі, що розглядається, та у справі № 522/12901/17-ц, є подібними.

Отже, правовідносини у справі, на яку посилається позивач - № 522/12901/17-ц, не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається - №922/845/20, оскільки предмети та підстави позовів у цих справах відповідно і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у цих справах.

В суді апеляційної інстанції позивачем не наведено жодних переконливих аргументів в обґрунтування причин пропуску строку на звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з пропуском позивачем прокурором строку позовної давності.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі апелянта знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено позов після спливу строку позовної давності, колегія суддів дійшла висновку про застосування наслідків спливу строку позовної давності та про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, місцевий господарський суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі слід скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у позові слід відмовити повністю, поклавши судові витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до ст.129 ГПК України, на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.2 ст. 275, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попова Сергія Івановича задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2020 року у справі №922/845/20 скасувати повністю.

Ухвалити нове рішення.

У позові відмовити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків (61109, Харківська область, місто Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1, ідентифікаційний код особи 03359500) на користь Фізичної особи - підприємця Попова Сергія Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 ) 3 153,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.08.2021 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя В.В. Россолов

Суддя І.А. Шутенко