СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р. Справа № 917/1864/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя

Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" (вх. № 1281 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі №917/1864/20 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Киричук О.А., повний текст рішення складено 30.03.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд", м.Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алектро", м.Полтава,

про стягнення 260 771,70 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алектро" основної заборгованості - 212 130, 00 грн; пені - 38 863,40 грн, інфляційних втрат - 3 397,30 грн, 3% річних - 6 381, 00 грн, разом 260 771,70 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що за відсутності доказів про відмову від договору надання послуг № 190827/02, а також доказів, які б вказували про те, що вчинились дії, направлені на розірвання договору чи припинення його дії, вимоги позивача про стягнення основної заборгованості у розмірі 212 130, 00 грн задоволенню не підлягають. Стосовно вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 397,30 грн, 3% річних у розмірі 6 381,00 грн, суд зазначив, оскільки при розгляді справи посилання позивача на порушення відповідачем саме грошового зобов`язання не знайшло підтвердження, вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 397,30 грн та 3% річних у розмірі 6 381, 00 грн задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 38 863,40 грн, судом встановлено, що в договорі надання послуг № 190827/02 передбачена пеня лише за недотримання строків оплати наданих послуг. За прострочення надання послуг пеня вказаним договором не передбачена, в зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення пені судом не задоволені.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі №917/1864/20 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Також, просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що сам по собі факт прострочення виконання зобов`язання щодо надання послуг за договором надання послуг №190827/02, не є підставою для стягнення з відповідача сплаченої попередньої оплати, не узгоджується з нормами ЦК України та практикою Верховного Суду. Суд першої інстанції в рішенні зазначає, що ТОВ «Алектро» виконало взяті на себе зобов`язання та здійснило розробку програмного забезпечення для програмування логічного контролера та SCADA. Проте, на переконання позивача вказані висновку суду першої інстанції є помилковими та необґрунтованими, оскільки жодного доказу, який би підтверджував вказані обставини, відповідачем не було надано.

Зазначає, що посилання суду в своєму рішенні на те, що позивач не забезпечив відповідачу доступ до обладнання для надання послуги з автоматизації виробництва, чим порушив умови договору, є необґрунтованими, оскільки відповідач не надсилав жодних претензій, листів позивачеві, в яких би зазначалося про перешкоди до доступу до обладнання зі сторони ТОВ "БМП "Південьбуд". Тому, на думку апелянта, відповідач не довів використання перерахованої передоплати на виконання зобов`язання по договору.

Звертає увагу, що договір надання послуг №190827/02, укладений між сторонами, за своєю природою є змішаним договором з елементами договору підряду та договору надання послуг, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

03.06.2021 до суду від ТОВ "Алектро" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6447), в якому відповідач просить рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі №917/1864/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно встановив, що договір надання послуг №190827/02 від 27.08.2018 не припинив свою дію та є чинним, а тому підлягає виконанню. У зв`язку із відсутністю будь-яких правових підстав вважати попередню оплату, здійснену ТОВ "БМП "Південьбуд" в розмірі 50% від загальної суми договору про надання послуг заборгованістю, відсутні й правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань. Також, як зазначає відповідач, суд дійшов правильного висновку щодо відсутності в умовах укладеного договору нарахування пені за несвоєчасне надання послуг, зважаючи, що в даному випадку ненадання послуг відбувається з вини позивача.

02.08.2021 до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№8861), в якому позивач просить розглянути справу, призначену на 09.08.2021, без участі представника ТОВ "БМП "Південьбуд".

Позивач у судове засідання не прибув.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю БМП Південьбуд, замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю Алектро, виконавцем, укладено договір надання послуг № 190827/02, згідно з яким за завданням замовника виконавець надає замовнику послуги з автоматизації виробництва, а саме: Розробки програмного забезпечення для програмування логічного контролера та SCADA та пуск-налагодження розробленої системи автоматичного керування технологічним процесом.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що загальна сума договору складає 424260,00 грн, у тому числі сума ПДВ 70710,00 грн.

Відповідно до п.2.1 договору виконавець зобов`язався якісно та вчасно надавати передбачені у п.1.2. договору послуги замовнику. Термін виконання послуги за договором складає 10-12 тижнів з дати отримання попередньої оплати згідно п.4.3. договору.

Умовами п.3.1 договору передбачено, що замовник зобов`язаний надати виконавцю на його вимогу всю інформацію, яка потрібна йому для належного виконання зобов`язання з надання передбачених цим договором послуг.

Замовник зобов`язаний за потреби забезпечити виконавця всім необхідним для виконання своїх обов`язків за цим договором належним чином (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору замовник зобов`язався приймати від виконавця послуги, що надаються ним за цим договором.

Пунктом 3.4 договору передбачено обов`язок замовника оплачувати надані виконавцем послуги на умовах та в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з п.4.3 договору оплата послуг здійснюється наступним чином:

- передплата 50% суми здійснюється замовником після погодження суми договору;

- оплата у розмірі 25% суми здійснюється замовником через 6 тижнів після дати попередньої оплати;

- решта 25% суми сплачується замовником протягом 5 банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт.

За змістом п.7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020.

У відповідності до п.7.2 договору у разі, якщо за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про бажання розірвати договір, він вважається пролонгованим на тих же умовах ще на один календарний рік.

09.09.2019 ТОВ Алектро було виставлено ТОВ БМП Південьбуд рахунок на оплату №А-0433 відповідно до договору №190827/02 від 27.08.2019 за розробку програмного забезпечення для автоматизації зерносховища з пуск-налагоджуванням на суму 424 260,00 грн.

09.09.2019 ТОВ БМП Південьбуд сплачено 212 130, 00 грн на користь ТОВ Алектро передплату на розробку програмного забезпечення автомат.зерносховища зг.рах. №А-0433 від 09.09.2019, що підтверджується платіжним дорученням №185 від 09.09.2019.

Позивач зазначає, що строк надання послуг за договором настав 11.11.2019. Проте, станом на дату подання позовної заяви ТОВ Алектро не було надано ТОВ БМП Південьбуд послуг з автоматизації виробництва, а саме: Розробки програмного забезпечення для програмування логічного контролера та SCADA та пуск-налагодження розробленої системи автоматичного керування технологічним процесом, тому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 212 130,00 грн та санкції за користування коштами, зокрема: пеню у розмірі 38 863,40 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 397,30 грн, 3% річних у розмірі 6 381,00 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.509 ЦК України, ст.173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі договору про надання послуг, який за своєю природою є змішаним договором з елементами договору підряду та договору про надання послуг.

Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст.638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Умовами договору передбачено, що загальна сума договору складає 424260,00 грн.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що оплата послуг здійснюється наступним чином:

- передоплата в розмірі 50% здійснюється замовником після погодження та пред`явлення рахунків до оплати;

- оплата у розмірі 25% суми здійснюється замовником через 6 тижнів після дати попередньої оплати;

- решта 25% суми сплачується замовником протягом 5 банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт.

09.09.2019 позивач сплатив відповідачу передплату за договором згідно виставленого відповідачем рахунку №А-0433 від 09.09.2019 у розмірі 212 130, 00 грн.

Згідно з п.2.1 договору термін виконання послуги за договором складає 10-12 тижнів з дати отримання попередньої оплати згідно п. 4.3 договору.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що 27.08.2019 між ТОВ Алектро та ТОВ БМП Південьбуд було укладено два договори: договір поставки №190827/01 - на поставку обладнання та договір надання послуг №190827/02. Договір надання послуг №190827/02 від 27.08.2019 є взаємопов`язаним з договором поставки обладнання №190827/01, оскільки послуги з автоматизації виробництва передбачають автоматизацію виробництва поставленого обладнання за договором поставки №190827/01 від 27.08.2019. Згідно з видатковою накладною №А-00352 від 11.12.2019 ТОВ Алектро здійснив поставку обладнання, а ТОВ БМП Південьбуд прийняв відповідне обладнання. Станом на 01.01.2020 ТОВ БМП Південьбуд мало заборгованість перед TOB Алектро: за договором поставки - 345 439,50 грн, за договором надання послуг - 106 065,00 грн. У зв`язку з невиконанням замовником взятих на себе зобов`язань, ТОВ Алектро звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення боргу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/4198/20 від 12.10.2020 затверджено мирову угоду, укладену між ТОВ Алектро та ТОВ БМП Південьбуд, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо перерахунку розміру основної суми боргу, заявленої в позовних вимогах ТОВ Алектро до ТОВ БМП Південьбуд у справі №904/4198/20, що становить 345 439,50 грн та судових витрат в строк до 31.12.2020. Умови мирової угоди ТОВ БМП Південьбуд виконало в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що у справі №917/1864/20 ТОВ БМП Південьбуд взяті на себе зобов`язання не виконав, своєчасну оплату 25% вартості договору не оплатив. Натомість, ТОВ Алектро виконало взяті на себе зобов`язання та здійснило розробку програмного забезпечення для програмування логічного контролера та SCADА. Автоматизація обладнання з проведенням пуск-налагоджених робіт зі встановленням розробленого програмного забезпечення може бути проведено ним за умови забезпечення позивачем доступу до поставленого раніше обладнання та оплати 25% суми за договором. На даний час ТОВ БМП Південьбуд не забезпечив ТОВ Алектро доступ до обладнання для надання послуги з автоматизації виробництва, чим порушив умови п. 3.2, п.3.3. договору про надання послуг №190827/02 від 27.08.2019. До цього часу жодних претензій від ТОВ БМП Південьбуд на адресу ТОВ Алектро не надходило. Договір надання послуг №190827/02 від 27.08.2019 не припинив свою дію та є чинним.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що був позбавлений можливості перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок відповідача, адже ТОВ "Алектро" не було виставлено рахунок до сплати у відповідності до умов договору надання послуг від 27.08.2019 №190827/02.

Колегія суддів вважає доводи позивача щодо не виставлення йому рахунку необґрунтованими, з огляду на те, що в матеріалах справи міститься рахунок на оплату №А-0433 від 09.09.2019 за договором №190827/02 від 27.08.2019 на суму 424 260,00 грн, тобто на всю суму, визначену умовами договору, і 09.09.2019 позивачем сплачено відповідачу передплату за договором саме згідно рахунку №А-0433 від 09.09.2019 у розмірі 212 130, 00 грн, тобто 50% від загальної суми договору, як було передбачено п.4.3 договору. Позивач просить стягнути з відповідача 212 130,00 грн, що відповідає розміру здійсненої ним передплати, посилаючись на те, що строк надання послуг за договором настав 11.11.2019, проте відповідачем не було надано йому послуг.

У відповідності до умов договору (п.2.1) обов`язок виконати послуги за договором виникає у відповідача протягом 10-12 тижнів з дати отримання попередньої оплати.

Докази виконання відповідачем послуг за договором в матеріалах справи відсутні, проте, як правильно зазначено судом першої інстанції, сам по собі факт прострочення виконання зобов`язання щодо надання послуг за договором не є підставою для стягнення з відповідача сплаченої попередньої оплати.

Як свідчать матеріали справи, відповідач 05.02.2020 направляв позивачу претензію вих.№200203/1 від 03.02.2021 (а.с.81-82 т.1), в якій просив оплатити заборгованість, зокрема за договором №190827/02 на суму 106 065,00 грн, що відповідає 25%, визначеним умовами договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Правові підстави для відмови від договору підряду визначені частинами 2-4 ст.849 ЦК України.

Загальні підстави розірвання договору визначені у ст.651 ЦК України.

Частинами 1, 2 ст.651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір розірвано, договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з частинами 2-5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Умовами договору, а саме п.7.1 передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020р., а згідно п. 7.2 у разі, якщо за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про бажання розірвати договір, він вважається пролонгованим на тих же умовах ще на один календарний рік.

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б вказували, що ТОВ БМП Південьбуд вчинило дії, направлені на розірвання договору чи припинення його дії в порядку передбаченому законом або договором, що надавало б позивачу право на повернення суми перерахованого авансу.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про відмову від договору надання послуг № 190827/02, а також доказів, які б вказували про те, що вчинились дії, направлені на розірвання договору чи припинення його дії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення основної заборгованості у розмірі 212 130, 00 грн.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань по договору позивачем було нараховано відповідачу пеню у розмірі 38863,40 грн, 3% річних у розмірі 6381,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 3397,30 грн.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позову щодо стягнення основної заборгованості, відсутні підстави і для стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Цивільно-правова відповідальність це встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони. Мета цивільно-правової відповідальності відновлення порушених майнових прав.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст.231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Відповідно до п 5.2 договору за недотримання строків оплати наданих послуг, визначених у п.4.2 цього договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Тобто, умовами договору передбачена пеня лише за недотримання строків оплати наданих послуг. За прострочення надання послуг пеня вказаним договором не передбачена, в зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі №917/1864/20 без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМП "Південьбуд" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі №917/1864/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.08.2021.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель