ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.2021 м. Ужгород Справа № 907/324/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «БАЛАККОМ», м. Чернівці

до відповідача ОСОБА_1 , м. Іршава

про стягнення 10 402, 58 грн

секретар судового засідання - Боднар Т.

сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач заявив позов до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення суми 10 402, 58 грн, яка складається з 6481,00 грн основного боргу за договором поставки № Л11/20 від 04 березня 2020 року, 708,64 грн пені, 2001,20 грн неустойки (35 відсотків річних) та 1211,74 грн інфляційних втрат. Позов заявлено з посиланням на статті 11, 526, 530, 712 Цивільного кодексу України, 230-232 Господарського кодексу України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 8 270 грн, що включає 2 270 грн сплаченого судового збору та 6 000 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою від 05 травня 2021 року суд зобов`язав Головне управління ДМС України у Закарпатській області надати інформацію про місце проживання фізичної особи ОСОБА_1 .

Листом від 25 травня 2021 року ДМС України в Закарпатській області повідомила, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03 січня 2003 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак адреса вказана в позовній заяві вірно.

Ухвалою суду від 26 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу, та отримана ним 29.05.2021, про що зроблено відмітку на повідомленні про вручення рекомендованого відправлення), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив відпущений йому на виконання договору поставки № Л11/20 від 04 березня 2020 року товар, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на суму 6 481,00 грн. У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання позивачем відповідно до умов договору, нараховано та поставлено вимогу про стягнення 3 921,58 грн - загальної суми санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором.

Заперечення відповідача

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

04 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою «БАЛАККОМ» (продавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем Сапожнік Євгенією Іванівною (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 02/05Л11/20, за умовами п. 1.1 якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець - прийняти та оплатити даний Товар на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.2 Договору сторони погодили, що кількість товару та загальна сума визначається видатковими накладними Постачальника.

На виконання умов Договору позивач на підставі видаткової накладної № 9179 від 08.05.2020 на суму 6 481,00 грн поставив відповідачу товар, що підтверджується підписом підприємця у відповідній графі про отримання.

За твердженням позивача отриманий товар відповідач не оплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем складає 10 402, 58 грн в т.ч. 6481,00 грн основного боргу та 3 921,58 грн - загальної суми санкцій, що є предметом спору.

Поряд з цим, відповідно до пункту 7.6 Договору поставки за порушення умов даного Договору винна Сторона відшкодовує іншій Стороні завдані збитки, в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з вимогами стягнути суму боргу на суму 10 402,58 грн, позивачем долучено первинні документи - видаткові накладні лише на суму 6481,00 грн.

Твердження позивача про підтвердження (визнання) відповідачем боргу на заявлену ним суму з огляду на поданий ним односторонній акт звірки судом до уваги не береться з огляду на таке.

Так, пунктом 3.2.4 сторони визначили обов`язок проводити щоквартально звірку взаєморозрахунків та підписувати відповідні акти. Такий обов`язок проведення та акту звірки та його передачу обов`язок першим підписати акт), покладається на Продавця.

Однак, подаючи суду підписаний зі свого боку акт звірки, за яким борг складає предмет спору, позивач однак, не подав докази надіслання такого примірника відповідачу. Відтак, положення пункту 3.2.4 Договору не можуть застосовуватися, а тому, суд відхиляє поданий позивачем на підтвердження суми боргу доказ - Акт звірки.

Як установлено судом, факт відпуску товару на суму 6 481.00 грн позивачем належним чином доведено долученими до матеріалів справи накладними, які містять підпис відповідача про його отримання.

Доказів оплати поставленого товару на вказану суму з моменту поставки визначеного накладними товару, матеріали справи не містять.

В ході судового розгляду, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

За таких обставин, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими, підставними і такими, що підлягають задоволенню на суму 6 481.00 грн.

Щодо порядку розрахунків

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До позовної заяви позивач додав Договір поставки, та посилається на п. 6.1, в якому, за твердженням позивача, зазначено 14-денний строк, протягом якого покупець зобов`язаний оплатити повну вартість отриманого згідно накладної товару. Проте, у наданому до суду примірнику Договору у п. 6.1 не вказані жодні строки, та не зазначена кількість днів протягом, яких покупець повинен здійснити оплату товару. З огляду на це, суд робить висновок, що Сторонами не визначені строки оплати, а відтак не можливо встановити період прострочення оплати відповідачем вартості товару, що в свою чергу не дає можливості нарахування санкційних стягнень.

Враховуючи наведене відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення 708,64 грн пені, 2001,20 грн неустойки (35 відсотків річних) та 1211,74 грн інфляційних втрат.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 86 ГПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 5 152,21 грн витрат на оплату судового збору та правових послуг.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «БАЛАККОМ», (58023, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Комунальників, буд. 4-Б, ) суму 6481,00 грн (шість тисяч чотириста вісімдесят одну гривню 00 коп.), боргу за поставлений на виконання договору поставки № Л11/20 від 04 березня 2020 року товар, а також 5 152,21 грн (п`ять тисяч сто п`ятдесят дві гривні 21 копійка) на відшкодування судового збору та витрат на правову допомогу.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.08.2021

Суддя Л.В. Андрейчук