ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021р. Справа № 904/5429/18

За позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза», м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Місія-1», м. Дніпро

Про: стягнення 1 589 623, 84 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секртар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Малєєва О.М. (адвокат);

Від відповідача: Новотоцьких А.В. (адвокат);

Від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

АТ КБ «Приватбанк» (позивач) з урахуванням уточнень звернувся до суду з позовом до ТОВ «Алонза» (відповідач) про стягнення 1 589 623, 84 грн. заборгованості з орендної плати за жовтень 2018 р. за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. (укладеним між ТОВ «Місія-1» та ТОВ «Алонза»). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ту обставину , що до АТ КБ «Приватбанк» відповідно до додаткової угоди від 02.08.16 р. перейшли права ТОВ «Місія-1» (орендодавця) вимагати від відповідача виконання зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16 р. щодо сплати орендної плати за користування майном .

ТОВ «Алонза» (відповідач) заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивачем не здійснено передання в оренду цілісного майнового комплексу торгівельно-розважального центру , а саме - передано в оренду відповідачу нерухоме майно не у повному обсязі (замість обумовлених у договорі оренди 32 408, 7 кв. м. фактично було передано по акту приймання - передачі від 01.04.16р. лише 27 831, 55 кв.м., тобто на 14 % менше, ніж було погоджено сторонами в договорі). Тому відповідач вважає , що він повинен сплачувати за користування цим нерухомим майном орендну плату на 14 % меньшу ніж та, що вказана у договорі оренди. Також відповідач стверджує, що позивач протиправно розпорядився коштами, сплаченими ним за оренду приміщень за жовтень 2018р., спрямувавши ці кошти на погашення заборгованості за попередні періоди. З урахуванням вищезазначеного, відповідач здійснив власний контр-розрахунок стягуваної суми орендного платежу за жовтень 2018 року, в якому вказує, що з урахуванням 14% зменшення розміру орендної плати він сплатив орендну плату за жовтень 2018р. в розмірі 1 400 000, 00 грн. , тоді як повинен був сплатити лише у розмірі 1 589 623,84 грн. - 14 % =1 367 076,50 грн.; а відтак , у позивача утворилась перед ТОВ «Алонза» заборгованість в сумі 34 862, 47 грн.

Ухвалою суду від 21.03.19р. до участі у справі в якості третьої особи, яке не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Місія-1». Незважаючи на неодноразове повідомлення про час та місце слухання справи третя особа явку повноважних представників до судових засідань не забезпечило, письмових пояснень не надала.

Слухання справи неодноразово відкладалось , сторонам пропонувалося здійснити звірку розрахунків за вищенаведеним договором, але відповідач відмовився від звірки розрахунків (при цьому його представник під час судового засідання 18.04.19р. заявив, що звірка розрахунків не була ним здійснена з тієї причини , що позивач надіслав на його адресу не оригінал, а копію акту звірки розрахунків). Також цей представник стверджував, що не має потреби у перевірці розрахунків між сторонами за увесь період дії договору оренди .

При цьому представником відповідача на вимогу суду не було надано для залучення до матеріалів справи платіжні документи про перерахування на користь позивача та ТОВ «Місія-1» орендних платежів за весь період дії договору оренди; надано лише копії двох платіжних доручень № 5179 від 17.10. 18р. (про сплату 700 000,00 грн., платник ТОВ «Алонза», код 39054671, отримувач ТОВ «Алонза, код 14360570 (це код АТ КБ «Приватбанк»), призначення платежу «Оплата за оренду приміщення згідно дог.№4 від 31.03.16р. у сумі 583 333,33 грн., ПДВ-116666,67 грн.») та № 5215 від 30.10.18р. (про сплату 700 000,00 грн. , платник ТОВ «Алонза», код 39054671, отримувач ТОВ «Алонза, код 14360570 (це код АТ КБ «Приватбанк»), призначення платежу «Оплата за оренду приміщення згідно дог.№4 від 31.03.16р. у сумі 583 333,33 грн., ПДВ-116 666,67 грн.»).

Але за наданими сторонами доказами суд не міг встановити загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за весь період дії договору оренди приміщень №4 від 31.03.16р. ,розмір заборгованості за кожен окремий календарний місяць; розмір сплаченої відповідачем орендної плати за весь період часу дії цього договору та за кожний окремий календарний місяць ; наявність або відсутність підстав у позивача здійснювати зарахування сплачених відповідачем коштів за попередні періоди часу , тощо .

Ухвалою суду від 18.04.19р. по справі було призначено судову економічну експертизу , проведення якої доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ . На вирішення експерта були поставлені наступні питання :

1) чи підтверджується документально заборгованість відповідача - ТОВ «Алонза» перед позивачем - АТ КБ «Приватбанк» за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р., якщо так ,то в якому саме загальному розмірі та за кожний із календарних місяців , починаючи з квітня 2016р. та по 04.12.2018 р. (час звернення АТ КБ «Приватбанк» з цим позовом до суду) окремо ?

2) яка загальна сума грошових коштів сплачена ТОВ «Алонза» на користь орендодавців за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. (ТОВ «Місія-1» та АТ КБ «Приватбанк») за кожний із календарних місяців, починаючи з квітня 2016р. та по 04.12.18р. ?

3) яким чином АТ КБ «Приватбанк» здійснювалося зарахування сплачених ТОВ «Алонза» коштів за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. (чи зараховувалися вони за попередні періоди часу , за які малася заборгованість)?

4) чи підтверджується документально заборгованість відповідача - ТОВ «Алонза» перед позивачем - АТ КБ «Приватбанк» за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. за жовтень 2018 р. в розмірі 1 589 623,84 грн. (як стверджує позивач)? Якщо, ні, то яка наявна заборгованість ?

Але 10.10.19р. матеріали справи повернулися на адресу суду від ДНДІСЕ без відповідного висновку судової експертизи з причин не оплати відповідачем вартості робіт по виконанню експертизи. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 18.10.19р. було поновлено провадження у справі №904/5429/18; запропоновано позивачу АТ КБ «Приватбанк» здійснити попередню оплату вартості судової експертизи з подальшим розподілом судових витрат у відповідності з вимогами ст. 129 ГПК України; зобов`язано Дніпропетровський НДІСЕ надіслати АТ КБ «Приватбанк» рахунки на оплату вартості судової експертизи; направлено матеріали справи до Дніпропетровського НДІСЕ для проведення судової експертизи відповідно до ухвали суду від 18.04.19р. та зупинено провадження у справі №904/5429/18.

Постановою ЦАГС від 02.03.20р. ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.19р. у справі №904/5429/18 скасовано та справу направлено до господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

Ухвалою суду від 11.03.20р. було поновлено провадження у справі та розгляд справи по суті було призначено на 19.03.20р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.20р. було вирішено направити на адресу Дніпропетровського НДІСЕ матеріали справи №904/5429/18 для продовження проведення судової експертизи по справі відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.19р.

22.12.20р. матеріали справи №904/5429/18 були повернуті на адресу господарського суду без відповідного висновку судової експертизи з причин не оплати вартості робіт по виконанню експертизи. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.20р. поновлено провадження у справі №904/5429/18, розгляд справи по суті призначено на 14.01.21р. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.21р. зупинено провадження у справі № 904/5429/18 до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги ТОВ «Алонза» на ухвалу ЦАГС від 14.09.20р. у справі 904/5429/18. Ухвалою суду від 29.03.21р. поновлено провадження у справі та її розгляд призначено на 15.04.21р.

13.04.21р. від ЦАГС надійшов запит про термінове надіслання на його адресу справи № 904/5429/18 для подальшого направлення до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у зв`язку з надходженням касаційних скарг ТОВ «Алонза» та ТОВ «Місія-1» на ухвалу ЦАГС від 14.09.20р. у справі 904/5429/18. Ухвалою суду від 14.04.21р. було зупинено провадження у справі № 904/5429/18 до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційних скарг ТОВ «Алонза» та ТОВ «Місія-1» на ухвалу ЦАГС від 14.09.20р. у справі 904/5429/18. Ухвалою Верховного Суду від 27.05.21р. відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №904/5429/18 за касаційною скаргою ТОВ «Місія-1» на ухвалу ЦАГС від 14.09.20р. Ухвалою Верховного Суду від 01.06.21р. повернуто без розгляду касаційну скаргу ТОВ «Алонза» на ухвалу ЦАГС від 14.09.20р. у справі №904/5429/18.

15.07.21р. матеріали справи надійшли на адресу суду. Ухвалою суду від 21.07.21 р. провадження у справі було поновлено та її призначено до розгляду по суті у судовому засіданні 03.08.21р. Ухвалою суду від 03.08.21 р. слухання справи по суті було відкладено на 12.08.21 р.

До судового засідання 12.08.21 р. з`явилися представники сторін, третя особа в чергове явку повноважного представника не забезпечила ,а клопотала про відкладання слухання справи, стверджуючи ,що у ТОВ «Місія-1» був відсутній час для вчинення процесуальних дій, передбачених ГПК України, в т.ч. віднайдення повноважного представника та подачі письмових пояснень по суті позовних вимог.

Суд визнає подачу ТОВ «Місія-1» цього клопотання зловживанням процесуальними правами, оскільки на протязі значного часу розгляду цієї справи суд постійно повідомляв третю особу про час та місце судових засідань шляхом направлення копій ухвал по справі ; ТОВ «Місія-1» подавало касаційну скаргу на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.20р. у справі 904/5429/18; що свідчить про достатню обізнаність третьої особи про перебіг розгляду справи. Тому подачу клопотання про відкладання слухання справи на стадії судових дебатів суд розцінює виключно як дію, спрямовану на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи; а відтак суд на підставі приписів ст.43 ГПК України залишає це клопотання без розгляду.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) від 07.07.1989).

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.20р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В той же час, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, та яким були внесені зміни до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, - процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Від сторін жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом , не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.16р. між ТОВ «Місія-1» (орендодавець) та ТОВ «Алонза» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №4 , відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати орендареві у тимчасове платне користування (оренду) нерухоме майно, яким є цілісний майновий комплекс торгівельно-розважальний центр літ.А-5 з надбудовами літ.А1-1,А2-1, А3-1,А4-1 та підвалом літ.під.А-5 загальною площею 32 408,7 кв.м.; в`їзди у паркінг літ.а1,а2; сходи літ.а4,ганки літ.а6,а7,а8,а10; ганок з козирком літ.а9; вхід на 1 поверх літ.а11-1; навіс літ.Б. (п.1.1.). Предмет договору та всі його приналежності знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Боброва,1 (п.1.3.). Одним із обов`язків орендаря є сплата орендної плати за користування об`єктом нерухомості, розмір якої визначається сторонами у Договірній ціні, яка є невід`ємним додатком до цього договору (п.4.9.). Відповідно до п.4.12. орендна плата сплачується орендарем щомісяця до 10 числа відповідного поточного місяця строку оренди (т.1, а.с.9-12).

31.03.16р. сторони підписали Договірну ціну до цього договору (додаток №1 до договору), в якій погодили певні розміри помісячної орендної плати за користування об`єктом оренди в період з квітня 2016р. по лютий 2019 р. в загальному розмірі 53 931 925,74 грн. ( т.1, а.с.12-13).

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.16 р. сторони підписали акт прийому-передачі цілісного майнового комплексу до договору оренди нерухомого майна №4 , відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння і користування нерухоме майно, яким є цілісний майновий комплекс торгівельно-розважальний центр літ.А-5 з надбудовами літ.А1-1,А2-1,А3-1,А4-1 та підвалом літ.під.А-5 загальною площею 27 831,55 кв.м.; в`їзди у паркінг літ.а1,а2; сходи літ.а4,ганки літ.а6,а7,а8,а10; ганок з козирком літ.а9; вхід на 1 поверх літ.а11-1; навіс літ.Б ( т.1, а.с.15).

Перелік та найменування цього майна відповідає вказаному у п.1.1. договору оренди №4 від 31.03.16р.; але загальна площа майнового комплексу в цьому акті різниться від площі ,вказаної у договорі ( в акті - 27 831,55 кв.м., в договорі - 32 408,7 кв.м.).

Також 01.04.16р. ТОВ «Місія-1»та ТОВ «Алонза» уклали додаткову угоду №1 до договору оренди №4 від 31.03.16 р. , в якій виклали п.4.15 договору в наступній редакції : «Комунальні платежі (а саме: освітлення та забезпечення електричною енергією , забезпечення гарячою та холодною водою, кондиціонування ,водовідведення тощо ) входять в орендну плату згідно Додатку №1 до договору оренди №4 від 31.03.16 р. » та виключили п.4.17. (т.1, а.с.14) .

07.06.16р. між ТОВ «Місія-1» (іпотекодавець) та ПАТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна (торгівельний центр , розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Боброва,1; літ.А-5 з надбудовами літ.А1-1,А2-1,А3-1,А4-1 та підвалом літ.під.А-5 загальною площею 32 408,7 кв.м.; в`їзди у паркінг літ.а1,а2; сходи літ.а4,ганки літ.а6,а7,а8,а10; ганок з козирком літ.а9; вхід на 1 поверх літ.а11-1; навіс літ.Б; що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.13 р. по справі №904/2593/13) в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Місія-1» та інших позичальників перед іпотекодержателем за кредитними договорами, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальниками зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна у відповідності до умов цього договору (т.1,а.с.23-25).

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, починаючи з 02.08.16р. власником переданого в іпотеку нерухомого майна став ПАТ КБ «Приватбанк» ( т.1, а.с.27-31).

02.08.16р. між ТОВ «Алонза» (орендар) та АТ КБ «Приватбанк» (орендодавець) укладено додаткову угоду до договору оренди №4 від 31.03.16 р. , відповідно до якої у зв`язку із зміною власника приміщень сторони погодили замінити орендодавця, яким стає АТ КБ «Приватбанк» (т.1, а.с.16).

01.10.16 р. між ТОВ «Алонза» (орендар) та АТ КБ «Приватбанк» (орендодавець) укладено додаткову угоду до договору оренди №4 від 31.03.16р., відповідно до якої сторони погодили змінити розмір орендної плати за жовтень 2016 р. ( було - 1 589 623,84 грн., стало 2 950 340,00 грн. ) та вирішили викласти Додаток №1 до договору «Договірна ціна» в новій редакції, змінивши в ньому розмір орендної плати за жовтень 2016 р. та загальний розмір орендної плати (було - 53 931 925,74 грн., стало 55 292 641,90 грн.) Усі інші умови договору залишені без змін (т.1,а.с.17-18).

За твердженням позивача, в порушення прийнятих на себе зобов`язань відповідач не виконував умови вищезазначеного договору щодо своєчасного та повного внесення орендної плати, зокрема в жовтні 2018 року відповідачем сплачено 1 400 000,00 грн. в рахунок орендної плати, але ці суми коштів направлені позивачем на погашення заборгованості за попередні періоди оренди. За розрахунками позивача заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за жовтень 2018 р. відповідно до Договірної ціни (в редакції додаткової угоди від 01.10.2016р.) складає 1 589 623,84 грн.

Як зазначалося вище, ТОВ «Алонза» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечує ,посилаючись на 3 підстави : перша це сплата ним у жовтні 2018 року на користь позивача 1400 000,00 грн., друга це необхідність зменшення розміру орендної плати на 14 % внаслідок фактичної передачі орендодавцем в користування ТОВ «Алонза» приміщень загальною площею на 14 % меншої ніж та, що вказана у договорі оренди; третя безпідставне зарахування орендодавцем сплачених орендарем в жовтні 2016р. коштів в розмірі 1 400 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди оренди.

Але суд критично оцінює ці заперечення відповідача, виходячи з наступного: суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст.759 ЦК України).

Відповідно до ст.7 ЦК України цивільні правовідносини можуть поміж іншим регулюватися звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Одним із таких правил поведінки, усталеним у підприємницькій діяльності, є зарахування платежів в рахунок погашення заборгованості за попередніми платежами за договором.

Відповідач стверджував про відсутність у нього заборгованості за попередніми періодами оренди (до жовтня 2018р.), позивач наполягав на наявності такої заборгованості .З метою встановлення цієї обставини судом була призначена по справі судова економічна експертиза, на вирішення якої було поставлені наступні питання: 1) чи підтверджується документально заборгованість відповідача - ТОВ «Алонза» перед позивачем - АТ КБ «Приватбанк» за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р., якщо так, то в якому саме загальному розмірі та за кожний із календарних місяців, починаючи з квітня 2016р. та по 04.12.2018 р. (час звернення АТ КБ «Приватбанк» з цим позовом до суду) окремо ?

2) яка загальна сума грошових коштів сплачена ТОВ «Алонза» на користь орендодавців за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. (ТОВ «Місія-1» та АТ КБ «Приватбанк» ) за кожний із календарних місяців , починаючи з квітня 2016р. та по 04.12.18 р. ?

3) яким чином АТ КБ «Приватбанк» здійснювалося зарахування сплачених ТОВ «Алонза» коштів за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. ( чи зараховувалися вони за попередні періоди часу , за які малася заборгованість ) ?

4) чи підтверджується документально заборгованість відповідача - ТОВ «Алонза» перед позивачем - АТ КБ «Приватбанк» за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. за жовтень 2018 р. в розмірі 1 589 623,84 грн. (як стверджує позивач)? Якщо, ні, то яка наявна заборгованість ?

Але 10.10.19р. матеріали справи повернулися на адресу суду від ДНДІСЕ без відповідного висновку судової експертизи з причин не оплати відповідачем вартості робіт по виконанню експертизи.

Відповідно до приписів ч.4 ст.102 ГПК України : у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки саме ТОВ «Алонза» (відповідач) стверджував про відсутність у нього заборгованості зі сплати орендної плати за договором , судом і була призначена експертиза з метою перевірки обставин виконання орендарем своїх зобов`язань по сплаті орендних платежів, але внаслідок ухилення відповідача від оплати вартості експертних досліджень, що перешкоджало її проведенню, суд визнає встановленою обставину наявності у відповідача заборгованості зі сплати орендних платежів станом на жовтень 2018р.

На підтвердження с плати ним орендної плати за жовтень 2018 року відповідач надав копії двох платіжних доручень № 5179 від 17.10. 18р. (про сплату 700 000,00 грн. , платник ТОВ «Алонза», код 39054671, отримувач ТОВ «Алонза , код 14360570 (це код АТ КБ «Приватбанк»), призначення платежу «Оплата за оренду приміщення згідно дог.№4 від 31.03.16р. у сумі 583 333,33 грн., ПДВ-116666,67 грн.») та № 5215 від 30.10.18 р. (про сплату 700 000,00 грн., платник ТОВ «Алонза», код 39054671 ,отримувач ТОВ «Алонза, код 14360570 ( це код АТ КБ «Приватбанк»), призначення платежу «Оплата за оренду приміщення згідно дог.№4 від 31.03.16р. у сумі 583 333,33 грн., ПДВ-116 666,67 грн.») Але із змісту цих платіжних доручень неможливо зробити висновок проте ,за який саме термін (місяць) та за який саме календарний рік здійснена ця оплата.

Стосовно тверджень відповідача про необхідність зменшення розміру орендної плати на 14 % внаслідок фактичної передачі орендодавцем в користування ТОВ «Алонза» приміщень загальною площею на 14 % меншої ніж та, що вказана у договорі оренди , суд відзначає наступне: в договорі оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. між ТОВ «Місія-1» (орендодавець) та ТОВ «Алонза» (орендар) там у Договірній ціні до цього договору (додаток №1 до договору оренди) розмір орендної плати не пов`язується із площею орендованих приміщень та кожного календарного місяця має інший розмір. Також, підписуючи акт прийому-передачі цілісного майнового комплексу до договору оренди нерухомого майна №4 вже після укладання цього договору 01.04.16р., орендар не ініціював внесення змін до договору оренди в частині розміру орендної плати чи зміни площі орендованих приміщень.

Потім, підписуючи додаткову угоду від 02.08.16 р., за якою орендодавцем замість ТОВ «Місія-1» став ПАТ КБ «Приватбанк», орендар також не пропонував внести будь-які інші зміни стосовно розміру орендної плати (усвідомлюючи, що площа фактично переданих в оренду приміщень менша за їх загальну площу , наведену в договорі оренди).

Також, не надавав орендар (ТОВ «Алонза») пропозицій щодо зміни розміру орендної плати у зв`язку із невідповідністю площі орендованих приміщень і під час зміни Договірної ціни внаслідок укладання між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Алонза» додаткової угоди від 01.10.16 р. до договору оренди . При цьому ця додаткова угода укладалася сторонам саме для зміни (збільшення) розміру орендної плати за жовтень 2016 року.

Наведені обставини свідчать про те, що розмір орендної плати за договором оренди №4 від 30.03.16 р. безпосередньо не залежить виключно від площі орендованих приміщень, а враховує інші чинники для формування розміру орендної плати кожного календарного місяця.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, ніж докази , надані відповідачем на їх спростування . За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза» (49126, м. Дніпро, проспект Праці, буд. 2Т; ) на користь позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приіватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ): 1 589 623 ,84 грн. заборгованості за жовтень 2018року та 23 844, 36 грн. - витрат зі сплати судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 19.08.2021р.

Суддя О.Ю.Васильєв