СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"11" серпня 2021 р. Справа № 905/93/21

Суддя Лакіза В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, м. Бахмут, Донецька обл. (вх. №2412 Д/2)

на рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2021 у справі №905/93/21 (суддя Говорун О.В., повний текст рішення складено 25.06.2021)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, м. Бахмут Донецької обл.

про стягнення 1 311 230,40 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Бахмутської міської ради Донецької області про стягнення 1311230,40 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що Бахмутська міська рада Донецької області не відшкодувала витрати за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, у зв`язку з чим просить стягнути завдані йому збитки.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.06.2021 у справі №905/93/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" компенсацію витрат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розмірі 1200509,21 грн та 18 007,64 грн витрат з оплати судового збору. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради з вищевказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2021 у справі №905/93/21 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовити повністю. Відстрочити Управлінню праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради оплату судового збору до винесення судом рішення.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, оскаржуване рішення суду прийнято 15.06.2021, його повний текст складено та підписано 25.06.2021.

Отже, з урахуванням приписів ч.2 ст.256 ГПК України останнім днем подання апеляційної скарги та поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження є 15.07.2021.

З матеріалів справи вбачається, що з апеляційною скаргою апелянт звернувся 27.07.2021, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 256 ГПК України.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що копію оскаржуваного рішення ним отримано 13.07.2021. Враховуючи звернення з апеляційною скаргою 27.07.2021, скаржник вважає, що строк на апеляційне оскарження ним не попущено.

Дослідженням матеріалів справи підтверджується, що копію оскаржуваного рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2021 у справі №905/93/21 отримано Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради 13.07.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення №846 (а.с. 11 т. 2). Апеляційну скаргу апелянтом направлено засобами поштового зв`язку 27.07.2021, про що свідчить штамп на поштовому відправленні №360, яким апеляційну скаргу направлено до суду, тобто протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, отже, в розумінні ч. 2 ст. 256 ГПК України, скаржник має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апелянтом не надано відповідного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в той же час, ч. 2 ст. 256 ГПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Разом з тим, нормами Господарського процесуального кодексу не передбачено автоматичне поновлення судом строку на апеляційне оскарження за відсутності відповідного клопотання.

Частиною 2, частиною 3 статті 260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу подано після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України та без клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради залишається без руху.

Крім того, відповідно до п. 3 ч.3. ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно зі ст. 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 92 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно п. 1 ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

До апеляційної скарги додано опис вкладення до цінного листа від 27.07.2021, яким апелянт підтверджує направлення копії апеляційної скарги з додатками позивачу у справі - Акціонерному товариству «Українська залізниця». Водночас, адреса, що зазначена апелянтом в описі вкладення та у поштовій накладній АТ «Укрпошта», а саме, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, є юридичною адресою місцезнаходження регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", яка є відокремленим підрозділом юридичної особи - Акціонерного товариства "Українська залізниця". Таким чином, апелянтом не надано належних доказів направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладення позивачу у справі - Акціонерному товариству "Українська залізниця", адресою місцезнаходження якого є: 03680, м. Київ, вул. Є. Гедройця, 5-А.

Не повідомлена сторона у справі належним чином, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів не може вважати, що апелянтом було надано докази направлення апеляційної скарги позивачу у справі.

Таким чином, апелянтом належним чином не виконано вимог п. 3 ч. 3 ст. 258, ст. 259 ГПК України, оскільки до апеляційної скарги не надано доказів, які підтверджують направлення скаржником копії апеляційної скарги і доданих до неї документів (листом з описом вкладення) позивачу у справі Акціонерному товариству "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Є. Гедройця, 5-А).

Невиконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 258, ст. 259 ГПК України позбавляє інших учасників процесуальної можливості бути обізнаними про подальший розгляд справи та можливості надання відзиву на апеляційну скаргу, а також доводів на підтримання або заперечення проти вимог апеляційної скарги.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Розмір та порядок оплати судового збору за подання апеляційної скарги визначено Законом України Про судовий збір.

Частиною 1 статті 4 цього Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу: з 1 січня 2021 року 2270,00 грн.

Згідно з п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 19668,46 грн, тобто 1,5% від ціни позову, що відповідає встановленому приписами п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розміру судового збору.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.06.2021 у справі №905/93/21 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 18007,64 грн, тобто пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, виходячи з приписів п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду, що оскаржується, розмір судового збору, який має бути сплачено апелянтом за розгляд апеляційної скарги становить 27 011,46 грн (18007,64 грн х 150% = 27 011,46 грн)

До апеляційної скарги апелянтом не додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі, натомість заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктами 1, 2 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстави для відстрочення сплати судового збору відсутні.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Крім того, апелянтом не додано жодних доказів, які б свідчили про те, що фінансове становище останнього унеможливлює сплату судового збору за подання апеляційної скарги, не наведено обставин, які б мали виключний характер, та свідчили б про наявність належних підстав для відстрочення сплати судового збору.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення названого Суду від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (п. 60).

За таких обставин, враховуючи положення ст. 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, клопотання Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не було виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відсутність доказів направлення скаржником копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення позивачу у справі Акціонерному товариству "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Є. Гедройця, 5-А), а також доказів сплати судового збору у розмірі 27 011,46 грн, є підставою для залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя - доповідач,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Управлінню праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2021 у справі №905/93/21 залишити без руху.

3. Встановити апелянту 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду:

- клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження;

- доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення позивачу у справі Акціонерному товариству "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Є. Гедройця, 5-А);

- доказів сплати судового збору у розмірі 27 011,46 грн.

4. Роз`яснити апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач В.В. Лакіза