ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" серпня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/1947/21

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» про забезпечення позову у справі №911/1947/21 за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківхлібопродукт» про стягнення 1 377 275 грн, без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив Новоселицький (далі СВК Новоселецький") звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківхлібопродукт (далі ТОВ Білоцерківхлібопродукт") про стягнення 1 377 275грн боргу за поставлений товар.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №359 від 05.10.2020 в частині здійснення оплати за товар, поставлений у період з 05.10.2020 по 30.11.2021, у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.08.2021: за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено проведення підготовчого засідання на 14:00 08.09.2021; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов.

13.08.2021 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, підлягають передачі або сплаті йому, знаходяться у нього чи в інших осіб в межах суми 1 377 275грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що: виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову в подальшому буде залежати від того, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, які за твердженням заявника станом на момент виконання рішення суду можуть зникнути або зменшитись за кількістю, що ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд приходить до висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

При цьому, відповідна заява, як унормовано ч.1 ст.140 ГПК України, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи; винятки щодо порядку розгляду визначені ч.ч.3,4 цієї норми.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, позивачем обрано захід забезпечення позову, визначений відповідною нормою.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідний правовий висновок щодо застосування ст.ст.136,137 ГПК України викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

У постанові від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови ВС від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20, від 28.07.2021 у справі №910/3704/21).

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (п. 8.6 постанови ВП ВС від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, узгоджуються з заявленими вимогами, однак, суд вважає недоведеним позивачем того, що невжиття відповідних заходів до забезпечення позову може унеможливити або утруднити виконання рішення суду у даній справі, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, не виконання зобов`язання з оплати позивачем, на що посилається відповідач, не є беззаперечною підставою вважати, що рішення, у разі задоволення позову, буде унеможливлено або утруднено виконанням. Доказів того, що відповідачем здійснюються дії, направлені на продаж власного нерухомого та рухомого майна, зменшення активів не надано, тому припущення позивача про те, що рішення може бути утруднено чи унеможливлено не є достатньо обґрунтованим.

Зважаючи на зазначене, підстав для задоволення поданої заяви не має.

Згідно ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу

Згідно ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 140, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» про вжиття заходів забезпечення позову (вх. №224/21 від 13.08.2021).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова