ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.2021 Справа № 920/518/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., за участю секретаря судового засідання Молодецької В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 920/518/21

за позовом: Комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради (4009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, )

до відповідача: Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання (40004, м.Суми, вул.Горького, 58; )

про стягнення 2 481 004,26 грн,

за участю представників сторін:

Від позивача: Тиченко М.П., довіреність від 04.01.2021 №22/04;

Від відповідача: Сафронов М.А., адвокат, довіреність від 29.12.2020 №18-49/6;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 2481004,26 грн заборгованості, з яких: 2 443 380,12 грн заборгованість за послуги з централізованого водопостачання, 26722,16 грн інфляційні витрати, 10901,98 грн 3% річних, а також 37215,06 грн судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем було порушено умови договору на централізоване водопостачання від 24.10.2019 № 3906/1 з протоколом розбіжностей від 11.11.2019 та протоколом узгодження розбіжностей від 15.11.2019 щодо оплати наданих відповідачу послуг з централізованого водопостачання, а тому наявні підстави для нарахування 3 % річних, інфляційних втрат від простроченої суми основної заборгованості відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та пеню на підставі пунктів 3.4, 4.2.4, 5.1.2 договору на централізоване водопостачання від 24.10.2019 № 3906/1.

Ухвалою суду від 20.05.2021 відкрито провадження у справі № 920/518/21 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 16.06.2021.

В судовому засіданні 16.06.2021 судом оголошено перерву до 08.07.2021.

Згідно ухвали суду від 08.07.2021 підготовче провадження у справі закрите, призначено розгляд справи по суті на 11.08.2021.

06.08.2021 до суду надійшли письмові пояснення АТ Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання, в яких відповідач вказує про безпідставне нарахування позивачем 27,88 грн 3% річних, оскільки нараховуються 3% річних з суми 649465,70 грн за період з 21.04.2021 по 30.04.2021, при цьому зазначено період 11 календарних днів, коли вірним є 10 календарних днів та надає контррозрахунок. В іншій частині проти позову не заперечує.

Згідно зі статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання для розгляду даної справи по суті та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності представників учасників справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Між комунальним підприємством Міськводоканал Сумської міської ради та Акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання укладено договір на централізоване водопостачання від 24.10.2019 № 3906/1 з протоколом розбіжностей від 11.11.2019 та протоколом узгодження розбіжностей від 15.11.2019 (далі - договір).

Згідно з протоколом узгодження розбіжностей від 15.11.2019 договір на централізоване водопостачання від 24.10.2019 № 3906/1 набирає чинності з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020 (пункт 9.1 протоколу).

Між сторонами у справі укладена додаткова угода від 16.12.2019 № 1 до договору на централізоване водопостачання від 24.10.2019 № 3906/1, відповідно якої сторони дійшли згоди змінити додаток № 1 до договору Перелік об`єктів надання послуг з централізованого водопостачання центральні теплові пункти (ЦТП), на яких встановлені (введені в експлуатацію) та прийняті на абонентський облік вузли комерційного обліку холодної води, доповнивши його новими об`єктами водопостачання та виклавши його в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов`язується надати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого водопостачання, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п.п. 1.3, 6.1 договору, об`єктами надання послуг з централізованого водопостачання холодної води є центральні теплові пункти (ЦТП), в яких здійснюється передача послуг від виконавця (позивача) відповідачу (споживачу), розташовані за адресами, зазначеними у додатку № 1 до договору, який є невід`ємною частиною договору. Транспортування виконавцем обсягів холодної води здійснюється водопровідними мережами виконавця до точок розподілу, визначених сторонами за умовами договору. Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг з централізованого водопостачання холодної води від виконавця споживачу, є (ЦТП), визначені в додатку № 1 до договору.

Обсяг наданих споживачу послуг визначається сторонами за показаннями взятих виконавцем, на момент укладення договору, на абонентський облік засобів вимірювальної техніки (вузлів обліку холодної води, далі ЗВТ), встановлених (введених в експлуатацію) в точках розподілу (ЦТП) за адресами об`єктів водопостачання, зазначених в додатку № 1, в яких здійснюється передача холодної води від виконавця споживачеві, що передбачено п. 1.4 договору.

Відповідно п. 2.2 договору розмір щомісячної плати за надані послуги з централізованого водопостачання визначається сторонами за загальним об`ємом фактично наданих послуг згідно показань ЗВТ в точках розподілу (ЦТІІ) за адресами об`єктів водопостачання, зазначених в додатку № 1 до договору, в яких здійснюється передача холодної води від виконавця споживачеві та встановленими уповноваженими органами тарифами на послуги з централізованого водопостачання.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що тарифи на централізоване водопостачання на момент укладення договору становлять 9792,00 грн за 1 м. куб. з ПДВ у відповідності до постанови НКРЕКП від 17.09.2019 № 1968 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.06.2016 № 1141. Тарифи на централізоване водопостачання встановлюються та змінюються уповноваженими органами згідно з чинним законодавством. У разі зміни тарифів на централізоване водопостачання, вони є обов`язковими для сторін з моменту їх введення в дію. Інформацію про зміну тарифу доводиться до відома споживача шляхом надсилання (вручення) останньому рахунку без внесення додаткових змін до даного договору.

Виконавець на підставі показань ЗВТ, встановлених на ЦТП, не пізніше 3 числа місяця, наступного за рахунковим, складає двосторонній акт приймання-передачі обсягів поставленої холодної води, який є підставою для проведення розрахунків за договором. Споживач протягом 5-ти робочих днів з моменту одержання вищезазначених документів підписує та повертає виконавцю один примірник акту приймання-передачі обсягів поставленої холодної води або надає обгрунтовані заперечення щодо обсягу та вартості послуг, зазначених у відповідному акті, що передбачено п. 3.1 договору.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 вищезазначеного договору розрахунковим періодом по договору є календарний місяць з 01 по 31(30) число. Між сторонами застосовується щомісячна система оплати послуг з централізованого водопостачання, платежі вносяться споживачем не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються у безготівковій формі на банківський рахунок виконавця.

Судом встановлено, що на виконання умов договору сторонами підписано акти приймання-передачі послу з централізованого водопостачання:

- від 31.12.2020 № 3906/1 на суму 578716,25 грн;

- від 29.01.2021 № 3906/1 на суму 647292,89 грн;

- від 26.02.2021 № 3906/1 на суму 568108,87 грн;

- від 31.03.2021 № 3906/1 на суму 649465,70 грн;

та виставлено відповідні рахунки на оплату від 31.12.2020, 29.01.2021, 26.02.2021, 26.02.2021, 31.03.2021.

Всі рахунки та акти приймання-передачі послуг отримано відповідачем, про що свідчить відмітка канцелярії на супровідних листах з датою отримання та вхідним номером.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачеві послуги у повному обсязі.

Згідно п. 4.2.1 договору № 3906/1 споживач зобов`язаний оплачувати послуги з централізованого водопостачання в установлений договором строк.

Однак відповідачем порушено умови договору щодо оплати наданих послуг з централізованого водопостачання, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги складає 2443380,12 грн, що підтверджується договором, детальним розрахунком позивача, актами приймання-передачі послуг на централізоване водопостачання та рахунками на оплату послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини першої статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про падання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частина перша статті 903 ЦК України визначає, що у разі, коли договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами частини першої статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько- господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Вимогами статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійсненні господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Сума заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги з централізованого водопостачання складає 2 443 380,12 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання в сумі 2443380,12 грн обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Беручі до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням та, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статте 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з пунктами 4.2.4, 5.1.2 договору та статтею 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від суми заборгованості.

Відповідно до доданого позивачем до позовної заяви розрахунку сума річних, нарахованих за період з 21.04.2021 по 30.04.2021 складає 10901,98 грн, сума інфляційних втрат становить 26722,16 грн.

Відповідач надав пояснення, в яких вказав, що 3% річних позивачем нараховуються з суми 649465,70 грн за період з 21.04.2021 по 30.04.2021, при цьому зазначено період 11 календарних днів, коли вірним є 10 календарних днів. Суд погоджується в твердженнями відповідача, нарахування 3% річних має відбуватися за 10 календарних днів, отже 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача становлять 10874,10 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку, що розрахунок інфляційних втрат здійснено позивачем арифметично вірно та у відповідності до вимог законодавства та договору.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 26722,16 грн та 3 % річних в сумі 10874,10 грн.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, та достовірними доказами в розуміння статей 76-78 ГПК України і підлягають частковому задоволенню з урахуванням вищевикладеного.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України Про судовий збір та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору в розмірі 37215,06 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради (4009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, ) до Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання (40004, м.Суми, вул.Горького, 58; ) - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання (40004, м.Суми, вул.Горького, 58; ) на користь Комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 03352455) заборгованість за договором на централізоване водопостачання від 24.10.2019 № 3906/1 в сумі 2 443 380,12 грн (два мільйона чотириста сорок три тисячі триста вісімдесят гривень 12 коп), інфляційні втрати в сумі 26722,16 грн (двадцять шість тисяч сімсот двадцять дві гривні 16 коп.), 3 % річних в сумі 10874,10 грн (десять тисяч вісімсот сімдесят чотири гривні 10 коп) та відшкодування судового збору в сумі 37215,06 грн (тридцять сім тисяч двісті п`ятнадцять гривень 06 коп).

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 13.08.2021.

Суддя О.Ю. Соп`яненко