ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18 серпня 2021 року Справа № 926/510/21

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва М.І.,

Секретар судового засідання Голіней Я.І.

за участю представників:

позивача: Юзьків М.І.

відповідача: Поповецька М.М.

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Поповецької Мирослави Миколаївни

про розстрочення виконання судового рішення

у справі за позовом Чернівецької міської ради

до Фізичної особи-підприємця Поповецької Мирослави Миколаївни

про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати в сумі 21530,80 грн.

ВСТАНОВИВ: Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.07.2021 стягнуто з фізичної особи-підприємця Поповецької Мирослави Миколаївни на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти орендної плати в сумі 21530,80 грн та 2270,00 грн судового збору.

09.08.2021 року Господарським судом Чернівецької області видано наказ про примусове виконання рішення суду по даній справі.

06.08.2021 від Фізичної особи-підприємця Поповецької Мирослави Миколаївни надійшла заява (вх.№3278) про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, в обґрунтування якої відповідач посилається на те, що знаходиться у важкому матеріальному становищі та потребує оперативного лікування.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.08.2021 року заяву про розстрочення виконання судового рішення передано на розгляд судді Ніколаєву М.І.

Ухвалою суду від 09.08.2021 розгляд заяви про розстрочення виконання судового рішення призначено на 16.08.2021.

У судовому засідання 16.08.2021 за клопотанням відповідача оголошено перерву до 18.08.2021 для можливості надання додаткових доказів до заяви про розстрочення виконання судового рішення.

У судовому засіданні 18.08.2021 відповідач надала суду додаткові докази в підтвердження скрутного матеріального становища та просила суд задовольнити заяву про розстрочення виконання судового рішення на 12 місяців зі щомісячним платежем у сумі 1983, 40 грн.

В свою чергу представник позивача не заперечував щодо задоволення поданої заяви в частині розстрочення сплати суми основного боргу в сумі 21530,80 грн.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення суду, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

При вирішенні питання щодо доцільності надання відстрочення виконання судового рішення суд також враховує матеріальні інтереси обох сторін.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення

Разом з тим, суд також враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право розстрочити виконання рішення чи постанови.

Обґрунтовуючи заяву про надання розстрочки виконання судового рішення, боржник посилається на те, що єдиним джерелом його доходу є підприємницька діяльність по наданню послуг з перекладу. Дана господарська діяльність на даний час ускладнена та не приносить прибутку, оскільки на території України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 запроваджено карантин та введено відповідні заборони і обмеження. В підтвердження скрутного майнового становища відповідачем надано інформацію про доходи-витрати за 1 півріччя 2021 року та докази сплати орендної плати за оренду приміщення, комунальних послуг, єдиного податку та орендної плати за землю.

Відповідач стверджує, що має незадовільний стан здоров`я, який потребує оперативного лікування, що підтверджується консультативним висновком ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» та випискою із медичної карти амбулаторного хворого.

Боржник звернув увагу суду, що ним вчинені всі необхідні дії щодо укладення договору оренди земельної ділянки у 2019 році. На даний час орендна плата сплачується у встановлені договором строки та у повному обсязі.

В рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Надання відстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003р. у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

За таких обставин, враховуючи те, що суд, здійснюючи правосуддя, захищає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, відсутність заперечень з боку стягувача на надання розстрочки, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву боржника.

При цьому, суд зазначає, що в даному випадку мають місце обставини, які суттєво ускладнюють виконання судового рішення (важкий матеріальний стан відповідача та проблеми зі здоров`ям), але не виключають його виконання в майбутньому.

Варто зазначити, що передбачені ст. 331 ГПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на розстрочку, закон відносить на розсуд суду.

Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

При цьому, суд звертає увагу, що розстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідачем відповідальності, а, навпаки, це організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду.

В даному випадку судом враховуються інтереси обох сторін, адже розстрочення виконання рішення надає відповідачу можливість без суттєвого погіршення майнового стану належним чином виконати рішення суду на користь позивача.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, з урахуванням балансу майнових інтересів сторін, виходячи із загальних засад, встановлених нормою статті 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, з метою недопущення погіршення фінансового стану відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.07.2021 у справі №927/510/21 в частині сплати основного боргу в сумі 21530,80 грн. на 12 місяців починаючи з 22.08.2021 року рівними частинами по 1794,23 грн.

Керуючись ст. 234,235,331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Фізичної особи-підприємця Поповецької Мирослави Миколаївни про розстрочення виконання судового рішення задовольнити частково.

2.Розстрочити виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.07.2021 у справі 926/510/21 в частині сплати основного боргу в сумі 21530,80 грн. на 12 місяців з щомісячним платежем 1794, 23 грн.

Затвердити наступний графік погашення боргу:

- до 22.08.2021 - 1794, 23 грн;

- до 22.09.2021 - 1794, 23 грн.

- до 22.10.2021 - 1794, 23 грн.

- до 22.11.2021 - 1794, 23 грн.

- до 22.12.2021 - 1794, 23 грн.

- до 22.01.2022 - 1794, 23 грн.

- до 22.02.2022 - 1794, 23 грн.

- до 22.03.2022 - 1794, 23 грн.

- до 22.04.2022 - 1794, 23 грн.

- до 22.05.2022 - 1794, 23 грн.

- до 22.06.2022 - 1794, 23 грн.

- до 22.07.2022 - 1794, 23 грн.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.08.2021

Суддя М.І. Ніколаєв