ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Справа № 910/1904/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 (повний текст складено 20.05.2021)

у справі №910/1904/20 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса"

до 1) Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області;

2) Державної казначейської служби України;

про стягнення 619239,30 грн. збитків

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача Білека Ю.І., адв., посв. №КВ3278 від 11.09.2015;

- відповідача-1 Задоєнко О.В., представник за витягом;

- відповідача-2 повідомлений, але не з`явився;

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса» (далі - ТОВ «Дієса») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці) та Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) про стягнення 619239,30 грн збитків.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Дієса» вказує, що у зв`язку протиправним винесенням ГУ Держпраці постанов про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу від 20.11.2018: №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 про накладення штрафу у розмірі 3723,00 грн. та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 про накладення штрафу у розмірі 558450,00 грн., що встановлено рішенням Окружного адміністративного міста Києва від 07.06.2019 у справі №640/21178/18, державним виконавцем було допущено протиправне стягнення з ТОВ «Дієса» 619239,30 грн в межах виконавчих проваджень, відкритих з примусового виконання неправомірно винесених постанов про накладення штрафу. За твердженнями ТОВ «Дієса» неправомірними діями ГУ Держпраці йому (ТОВ «Дієса») завдана матеріальна шкода у загальному розмірі 619239,30 грн, яка підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України.

ТОВ «Дієса» вважає, що внаслідок неправомірних дій посадових осіб ГУ Держпраці щодо накладення штрафу за порушення законодавства про працю постановами, які в подальшому були скасовані в судовому порядку, ТОВ «Дієса» змушене було нести додаткові витрати в межах виконавчого провадження з примусового виконання вказаних постанов, обов`язок з відшкодування яких приписами статтями 1173, 1174 ЦК України покладено на відповідачів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 позов задоволено повністю; присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ Дієса" 619239,30 грн. збитків.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд першої інстанції вказав про встановлену під час розгляду справи наявність усіх трьох елементів складу правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками), наявність яких є обов`язковою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої спеціальною нормою статей 1173, 1174 ЦК України, а саме неправомірного винесення ГУ Держпраці постанов про накладення штрафу від 20.11.2018, наявність завданої матеріальної шкоди у вигляді стягнення з ТОВ «Дієса» грошових коштів в сумі 562173,00 грн (в розмірі штрафів) та в сумі 57066,30 грн (в розмірі суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження), всього 619239,30 грн, та безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями ГУ Держпраці і заподіяною позивачеві шкодою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2021, ГУ Держпраці звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 02.03.2021 №1517-16/04, у якій просить вказане рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ Держпраці посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального права, а саме статті 1173, 1174 ЦК України, пункти 3, 16-19, 36, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845), що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема ГУ Держпраці вважає, що не здійснювало неправомірних дій, оскільки при прийнятті постанов та направленні їх до органів державної виконавчої служби діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ГУ Держпраці також зазначає, що резолютивна частина рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2019 у справі №640/21178/18 не містить зобов`язання ГУ Держпраці щодо повернення сплачених ТОВ «Дієса» сум штрафів на виконання постанов.

Також ГУ Держпраці зауважує, що не є одержувачем коштів, стягнутих державною виконавчою службою з ТОВ «Дієса» на виконання постанов, не є розпорядником цих коштів, а відтак - відсутні підстави для задоволення вимог ТОВ «Дієса» до ГУ Держпраці.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 відмовлено ГУ Держпраці у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу ГУ Держпраці на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі №910/1904/20 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ Держпраці на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі №910/1904/20; розгляд справи призначено на 19.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.21 клопотання ГУ Держпраці про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в режимі відео конференції.

Позиції учасників справи.

ТОВ «Дієса» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені судом апеляційної інстанції та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

Окружним адміністративним судом міста Києва під час розгляду справи №640/21178/18 за позовом ТОВ «Дієса» до ГУ Держпраці встановлено, що 25.10.2018 інспекторами праці ГУ Держпраці Павловою Н.А. та Уріщенко А.В. відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, частини 3 статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, сформовано вимогу від 25.10.2018 №ДН1827/249/НД/В1 про надання документів ТОВ «Дієса» для проведення інспекційного відвідування.

На підставі наказу ГУ Держпраці від 18.10.2018 №898-І та направлення від 18.10.2018 №371 посадовими особами ГУ Держпраці проведено інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю у ТОВ «Дієса» за місцем здійснення господарської діяльності: 49000, м. Дніпро, вул. Тітова, 36 ТЦ «Аполло» магазин «Ельдорадо», за результатами якого складено акт від 31.10.2018 №ДН1827/249/АВ.

Зокрема, вказаним актом зафіксовано порушення ТОВ «Дієса»: статті 107 Кодексу законів про працю України, яке полягає у не здійсненні оплати 15 працівникам за роботу у святкові та неробочі дні; статті 30 Закону України "Про оплату праці", яке полягає у незабезпеченні керівником достовірного бухгалтерського обліку витрат на оплату праці.

20.11.2018, на підставі виявлених порушень року ГУ Держпраці прийнято постанови про накладення уповноваженими посадовими особами у відповідності до абзацу 8 частини 2 статті 256, статті 259 Кодексу законів про працю України, штрафу, а саме: №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу у розмірі 3723,00 грн. та № ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу у розмірі 558450,00 грн. Копії вказаних постанов наявні в матеріалах справи.

У зв`язку з несплатою штрафів в добровільному порядку ГУ Держпраці звернулось до Печерського РВ ВДВС у м. Києві ГТУЮ м. Києва з постановами №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/17 від 20.11.2018 та №ДН1827/249/АВ/ІП/ФС/716 від 20.11.2018 для примусового виконання.

11.04.2019 старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маріуцою Т.В. відкрито виконавче провадження №58189007 з примусового виконання постанови №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 від 20.11.2018, якою накладено на ТОВ «Дієса» штраф у розмірі 558450,00 грн та визначено виконавчий збір в сумі 55845,00 грн.

11.04.2019 постановою в межах виконавчого провадження накладено арешт на всі рахунки ТОВ «Дієса» у розмірі 614664,00 грн.

11.04.2019 старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маріуцою Т.В. відкрито виконавче провадження №58435898 з примусового виконання постанови №ДН1827/249/АВ/ІП/ФС/716 від 20.11.2018, якою накладено штраф у розмірі 3 723,00 грн., а також визначено виконавчий збір в сумі 372,30 грн.

15.04.2019 платіжними дорученнями №00250322 від 15.04.2019 року на суму 4595,30 грн та від 15.04.2019 року №00250321 на суму 614644,00 грн ТОВ «Дієса» з метою виконання постанов державного виконавця від 11.04.2019 на депозитний рахунок ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві було перераховано грошові кошти в загальній сумі 619 239,30 (сума основного боргу + виконавчий збір + витрати виконавця) з метою закриття виконавчих проваджень.

18.04.2019 постановою старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маріуцою Т.В. про закінчення провадження було закінчено ВП №58435898 у зв`язку із повним фактичним виконанням.

22.04.2019 постановою про закінчення провадження було закінчено ВП №58189007 у зв`язку із повним фактичним виконанням, а також припинено чинність арешту майна боржника.

Поряд із цим, не погоджуючись із вказаними постановами ГУ Держпраці, ТОВ «Дієса» звернулось з позовом до адміністративного суду, за результатами розгляду якого рішенням від 07.06.2019, яке набрало законної сили, адміністративний позов ТОВ «Дієса» задоволено, визнано протиправними та скасовано постанови ГУ Держпраці про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.11.2018: №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717, оскільки оскаржувані постанови не відповідають критеріям правомірності, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та є протиправними.

Зокрема, у зазначеному судовому рішенні зважаючи на те, що ГУ Держпраці проведено інспекційне відвідування поза межами наданого доручення Державної служби України з питань праці від 09.08.2018 року №3828/4/4.1-3в-18, порушено процедуру проведення інспекційного відвідування та п. 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, суд дійшов висновку, що вказані порушення нівелюють правові наслідки спірних постанов, у зв`язку з чим останні підлягають скасуванню.

Беручи до уваги визнання протиправними та скасування в судовому порядку постанов ГУ Держпраці від 20.11.2018 року №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 про накладення штрафів на ТОВ «Дієса», останнє звернулось із заявою б/н від 08.09.2020 до Управління ДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпро щодо списання коштів, за результатами розгляду якого останнє листом №03-06-10/1471 від 21.09.2020 повідомило ТОВ «Дієса» про необхідність доопрацювання документів згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845).

Окрім цього, керуючись Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом МФУ 03.09.2013 №787 (далі - Порядок № 787) для отримання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів в розмірі 619 239,30 грн, сплачених ТОВ «Дієса», останній звернувся до ДКСУ та Управління ДКСУ у Дніпропетровській області із заявою від 06.10.2020 щодо повернення грошових коштів в сумі 619 239,30 грн, сплачених до бюджету.

Листом від 03.12.2020 року №05-06-06/21819 ДКСУ у відповідь на заяву ТОВ «Дієса» від 06.10.2020, з посиланням на розгляд питання про стягнення із ГУ Держпраці сплаченого судового збору у розмірі 10353,60 грн у справі №640/21178/18, у зв`язку з ненаданням оригіналу виконавчого документа повідомлено про відсутність підстав для безспірного списання коштів.

Згідно з отриманим від ГУ ДКС України у Дніпропетровській області листом №04-06-06/13491 від 04.11.2020 пакет документів повернуто ТОВ «Дієса» без виконання у зв`язку з відсутністю в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2020 у справі №640/21178/18 зобов`язання щодо стягнення або повернення суми у розмірі 619239,30 грн на користь ТОВ «Дієса».

Окрім цього ТОВ «Дієса», за результатами розгляду звернення від 06.10.2020 року, отримало від ГУ Держпраці лист №7414-16/04 від 05.11.2020, в якому ГУ Держпраці зазначило про відсутність даних, що підтверджують перерахування коштів до бюджету, а також посилаючись на те, що управління не є одержувачем коштів, сплачених ТОВ «Дієса» на виконання постанов від 20.11.2018 №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 про накладення штрафів, які в подальшому були скасовані судом.

ТОВ «Дієса» повторно звернулось до ДКСУ з листом №28/12-20 від 28.12.2020, у якому просило повернути ТОВ «Дієса» грошові кошти у безготівковій формі у розмірі 619239,30 грн на вказаний в зверненні рахунок згідно з Порядком №787, за результатами розгляду якого листом ДКСУ №5-06-06/1994 від 26.01.21 фактично було відмовлено у повернені коштів, з посиланням на Порядок казначейського обслуговування не бюджетних рахунків клієнтів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №770 від 21.07.2014.

У зв`язку із визнанням протиправними та скасуванням постанов ГУ Держпраці про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу від 20.11.2018: №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 у розмірі 3723,00 грн та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 у розмірі 558450,00 грн, ТОВ «Дієса» посилаючись на статті 1173, 1174 ЦК України звернулось з позовом у цій справі та просить стягнути з ГУ Держпраці 619239,30 грн шкоди, завданої неправомірними діями останнього, яка складається із суми сплаченого штрафу та витрат в межах виконавчого провадження з примусового виконання вказаних постанов.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

В силу приписів статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Згідно з частиною 1 статті 260 Кодексу законів про працю України державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

За визначенням пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, територіальним органом Держпраці на території м. Дніпра та Дніпропетровської області є Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області (у цій постанові - ГУ Держпраці).

Згідно з Положенням про Головне управління Держпраці, затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 №84, ГУ Держпраці є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п. 4 Положення №96).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно пунктом 2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Як встановлено вище, на підставі наказу ГУ Держпраці від 18.10.2018 №898-І та направлення від 18.10.2018 №371 посадовими особами ГУ Держпраці було проведено інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю у ТОВ «Дієса» за місцем здійснення господарської діяльності, за результатами якого складено акт від 31.10.2018 №ДН1827/249/АВ, яким зафіксовано порушення ТОВ «Дієса»: статті 107 Кодексу законів про працю України та статті 30 Закону України "Про оплату праці".

20.11.2018 ГУ Держпраці прийняло постанови про накладення штрафу, а саме: №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу у розмірі 3723,00 грн. та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу у розмірі 558450,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2019 у справі №640/21178/18, яке набрало законної сили, встановлено протиправність винесення ГУ Держпраці постанов від 20.11.2018 №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу в загальній сумі 562173,00 грн внаслідок порушення процедури проведення інспекційного відвідування та порядку накладення штрафу.

Частиною 4 статті 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Цей правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №922/2391/16.

Наведеним спростовуються твердження апеляційної скарги, що ГУ Держпраці не здійснювало неправомірних дій при прийнятті постанов від 20.11.2018 №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 та направленні їх до органів державної виконавчої служби.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

У відповідності з частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з частиною 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У частині 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, зазначеними нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Тобто на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 по справі №920/715/17.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

З урахуванням зазначених приписів та встановлених у справі обставин за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими особами є держава, яка набуває та здійснює свої права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законодавством. Таким чином, ГУ Держпраці є особою, відповідальною перед позивачем за шкоду, завдану прийняттям неправомірного рішення (яке в подальшому було скасовано судом).

Щодо розміру заявленої ТОВ «Дієса» до стягнення суми збитків колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено вище, 20.11.2018 ГУ Держпраці прийняло постанови про накладення штрафу, а саме: №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу у розмірі 3723,00 грн. та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 про накладення на ТОВ «Дієса» штрафу у розмірі 558450,00 грн.

Відповідно до пункту 9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі - Постанова №509) штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Пунктом 11 Постанови №509 визначено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України).

У зв`язку з несплатою ТОВ «Дієса» вказаних вище штрафів в добровільному порядку звернулось до Печерського РВ ВДВС у м. Києві ГТУЮ м. Києва з постановами №ДН1827/249/АВ/ІП-ФС/716 та №ДН1827/249/АВ/МГ-ФС/717 від 20.11.2018 для примусового виконання.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності з пунктом 9 частини 1, частиною 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

15.04.2019 платіжними дорученнями №00250322 від 15.04.2019 року на суму 4 595,30 грн та від 15.04.2019 року №00250321 на суму 614 644,00 грн ТОВ «Дієса» з метою виконання постанов державного виконавця від 11.04.2019 на депозитний рахунок ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві було перераховано грошові кошти в загальній сумі 619 239,30 (562173,00 грн (штрафи) + 57066,30 грн (загальна сума виконавчого збору та витрат виконавчого провадження) з метою закриття виконавчих проваджень.

Вказані витрати є такими, що стягнуті на підставі виконавчих документів, які в подальшому було скасовано в судовому порядку, за своєю правовою природою є шкодою, яка завдана ТОВ «Дієса» діями ГУ Держпраці.

Таким чином розмір заявленої ТОВ «Дієса» до стягнення з ГУ Держпраці суми збитків є доведеним.

Поряд із цим місцевим господарським судом доцільно відзначено, що відсутність в матеріалах справи доказів неправомірності дій державної виконавчої служби під час виконання своїх обов`язків, оскарження ТОВ «Дієса» дій державного виконавця в частині визначення виконавчих зборів та витрат виконавчого провадження і покладення обов`язку з їх сплати на позивача, зважаючи на настання факту скасування постанов ГУ Держпраці про накладення штрафу після закінчення виконавчих проваджень №№ 58435898, 58189007 внаслідок їх фактичного виконання ТОВ «Дієса», не спростовує факту завдання позивачеві майнової шкоди, в тому числі витрат, пов`язаних з виконавчим провадженням.

За наведених підстав колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги ГУ Держпраці про неправильне застосування господарським судом першої інстанції статей 1173, 1174 ЦК України.

Щодо інших доводів апеляційної скарги апеляційний господарський суд враховує висновки в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Апеляційний господарський суд також зважає, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Шевельов проти України").

З урахуванням зазначених приписів та встановлених у справі обставин за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими особами є держава, яка набуває та здійснює свої права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законодавством. Таким чином, ГУ Держпраці є особою, відповідальною перед позивачем за шкоду, завдану прийняттям неправомірних постанов (які в подальшому було скасовано судом).

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (заява N 29979/04) було сформульовано висновки відповідно до яких Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява №21151/04, п. 72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі", заява №10373/05, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява №55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі", п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само).

Таким чином, з огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, а також те, що однією з умов цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду на підставі статей 1166, 1173, 1174 ЦК України є безпосередній причинний зв`язок між шкодою і неправомірними діями особи, що її завдала (у цьому випадку - діями ГУ Держпраці), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями ГУ Держпраці (прийняття протиправних постанов, які в подальшому було скасовано судом) і заподіяння ним шкоди, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі №910/1904/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі №910/1904/20 залишити без змін.

Справу №910/1904/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.08.2021.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак