ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2021м. ДніпроСправа № 904/5994/21
За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Кіровський", м. Дніпро

про стягнення 10 112,54грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Кіровський" збитки у розмірі 10 112,54грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №3654/18-ТЕ-4 постачання природного газу від 12 жовтня 2018 року в частині повної та своєчасної оплати. Збитки нараховані позивачем на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.009.2015 №2496.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що сумлінно виконує умови договору. Не допускає заборгованості, сплачує рахунки вчасно, з дотриманням строків оплати, надає достовірну інформацію у розрахунках, розподілу між категоріями споживачів. Обсяги недобору лімітів у даному випадку для компанії НАК "Нафтогаз України" є незначними. Документів, що підтверджують збитки постачальника на адресу ОСББ "ЖК Кіровський" позивачем не було надіслано. Крім того, відшкодування збитків допускаються в розмірі, що не перевищує розмір фактичних збитків.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що незалежно від загальних правил відшкодування збитків викладених в положеннях Цивільного та Господарського кодексів України, порядок відшкодування збитків, завданих суб`єктам ринку природного газу у правовідносинах між постачальниками та споживачами природного газу імперативно регулюються Розділом VI Правил постачання природного газу, застосування яких є обов`язковим до даного виду правовідносин.

Згідно умов договору споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач у строки визначені пунктом 2.4. договору, звертався до позивача із вимогою про перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу у відповідні місяці.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом відшкодування збитків. Пунктом 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо відповідач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

- позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) п.6.2 договору, відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 договору, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків , що виникли через порушення відповідачем умов п. 2.1 договору у разі. Якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Матеріали справи не містять доказів визнання недійсною вказаного договору у відповідній частині, тоді як норми статті 204 Цивільного кодексу України закріплюють принцип презумпції правомірності правочину.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2020 справу № 904/5994/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою господарського суду від 29.06.2021 відкрито провадження у справі.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2018 року Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (постачальник) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Кіровський" (споживач) укладено договір постачання природного газу № 3654/18-ТЕ-4, з урахуванням додаткових угод (а.с. 17-27).

Додатковою угодою № 4 від 26.11.2018 до договору постачання природного газу від 12.10.2018 № 3654/18-ТЕ-4 сторони виклали розділи 1-12 цього договору в новій редакції (а.с. 32-41).

Відповідно до п.1.1. договору (в редакції додаткової угоди № 4) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. договору).

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "НАК "Нафтогаз" на митну територію України (п.1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4), постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у кількості 241,101 тис куб.метрів, в тому числі по місяцях: жовтень 2018 року 1101 тис.куб.м; листопад 2018 року 35 тис.куб.м; грудень 2018 року 45 тис.куб.м; січень 2019 року 60 тис.куб.м; лютий 2019 року 45 тис.куб.м; березень 2019 року 35 тис.куб.м; квітень 2019 року 20 тис.куб.м.

Додатковою угодою № 7 від 22.04.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у травні 2019 року 6 тис.куб.м (а.с.44-45).

Додатковою угодою № 8 від 21.05.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу червні вересні 2019 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у кількості 17 тис куб.метрів, в тому числі по місяцях: червень 2019 року 3 тис.куб.м; липень 2019 року 4 тис.куб.м; серпень 2019 року 5 тис.куб.м; вересень 2019 року 5 тис.куб.м (а.с. 46-48).

Додатковою угодою № 9 від 21.05.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у травні 2019 року 0,535 тис.куб.м (а.с. 49).

Додатковою угодою № 10 від 24.06.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у червні 2019 року 0,85 тис.куб.м (а.с. 50).

Додатковою угодою № 13 від 31.07.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у липні 2019 року 4,182 тис.куб.м (а.с. 53).

Додатковою угодою № 15 від 30.08.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у серпні 2019 року 4,160 тис.куб.м (а.с. 55).

Додатковою угодою № 15 від 30.08.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у вересні 2019 року 4,30 тис.куб.м (а.с. 57).

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 11.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп. 3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні позивача, яке направляється на електронну адресу відповідача, зазначену в п. 12 договору та розмішується на офіційному сайті позивача.

Листом від 20.02.2019 № 26-1178/1.17-19 позивач повідомив відповідача про те, що з 01.03.2019 застосовуються наступні пункти договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 договору (а.с.28).

Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, ати другий підп.2) п.6.4 договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Разом із цим, додатковою угодою №5 від 20.03.2019 сторони погодили, що пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року.

Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий пїдп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Пунктом 3.13 договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018, встановлено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному п. 5.7 договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

- 3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) х Ц х K,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання - передачі природного газу;

Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 цього договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

K - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) п.6.2 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов п. 2.1 договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 1 587 107,85 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:

від 31.10.2018 за жовтень 2018 року в обсязі 1.101 тис.куб.м на суму 6 529,37 грн.,

від 30.11.2018 за листопад 2018 року в обсязі 31.373 тис.куб.м на суму 234 751,99 грн.,

від 31.12.2018 за грудень 2018 року в обсязі 45.839 тис.куб.м на суму 342 995,45 грн.,

від 31.01.2019 за січень 2019 року в обсязі 46.966 тис.куб.м на суму 351 428,35грн.,

від 28.02.2019 за лютий 2019 року в обсязі 37.506 тис.куб.м на суму 280 642,85грн,

від 31.03.2019 за березень 2019 року в обсязі 29.470 тис.куб.м на суму 220 512,58грн,

від 30.04.2019 за квітень 2019 року в обсязі 7.349 тис.куб.м на суму 54 989,71грн.,

від 31.05.2019 за травень 2019 року (у т.ч. послуга за транспортування) в обсязі 2.055 тис.куб.м на суму 15 158,98грн.,

від 30.06.2019 за червень 2019 року (у т.ч. послуга за транспортування) в обсязі 1.029 тис.куб.м на суму 7 052,04грн.,

від 31.07.2019 за липень 2019 року (у т.ч. послуга за транспортування) в обсязі 4.15690 тис.куб.м на суму 25 254,98грн.,

від 31.08.2019 за серпень 2019 року (у т.ч. послуга за транспортування) в обсязі 4.15240 тис.куб.м на суму 23 971,32грн.,

від 30.09.2019 за вересень 2019 року (у т.ч. послуга за транспортування) в обсязі 4.26810 тис.куб.м на суму 23 820,23грн. (а.с. 58-69).

Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) постачальник передає споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 35 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 року в обсязі 29,470 тис.куб.м. (а.с. 63).

Таким чином, відповідач в березні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 5,530 тис.куб.м. (на 15,8%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

21.05.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію від 16.05.2021 за вих. № 26-1190-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити, протягом 20 робочих днів з дати отримання, збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 14 896,38грн. за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 року природного газу за договором (а.с. 70-71).

Листом від 24.06.2019 №18 відповідач повідомив про неможливість здійснити оплату за вищезазначеним актом-претензією.

Листом від 03.12.2019 № 26-4581-19, позивач повідомив відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за березень 2019 року, що підлягає сплаті складає 1 265,17 грн. (а.с. 89).

Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 20 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019 року в обсязі 7,349 тис.куб.м. (а.с. 64).

Таким чином, відповідач в квітні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 12,651 тис.куб.м. (на 63,26%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

13.06.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію від 07.06.2021 за вих. № 26-1722-19, якою позивач вимагав у відповідача, протягом 20 робочих днів з дати отримання, сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 33 131,87грн. за різницю між замовленим у квітні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у квітні 2019 року природного газу за договором (а.с. 80-81).

Листом від 03.12.2019 № 26-4582-19, позивач повідомив відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за квітень 2019 року, що підлягає сплаті складає 2 788,00 грн. (а.с. 90).

Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції додаткової угоди № 7 від 22.04.2019) постачальник передає споживачу у травні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 6 тис.куб.м.

Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції додаткової угоди № 9 від 22.04.2019) постачальник передає споживачу у травні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 0,535 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.05.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у травні 2019 року в обсязі 2,055 тис.куб.м. (а.с. 65).

Таким чином, відповідач в травні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 1,520 тис.куб.м. (на 284,11%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

05.12.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію від 04.12.2019 за вих. № 26-4650-19, якою позивач вимагав у відповідача, протягом 20 робочих днів з дати отримання, сплати збитків на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 5 462,88 грн. за різницю між замовленим у травні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у травні 2019 року природного газу за договором (а.с. 91-92).

Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції додаткової угоди № 10 від 24.06.2019) постачальник передає споживачу у червні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 0,85 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.06.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у червні 2019 року в обсязі 1,029 тис.куб.м. (а.с. 66).

Таким чином, відповідач в червні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 0,179 тис.куб.м. (на 21,06%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

05.12.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію від 04.12.2019 за вих. № 26-4644-19, якою позивач вимагав у відповідача, протягом 20 робочих днів з дати отримання, сплати збитків на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 596,49 грн. за різницю між замовленим у червні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у червні 2019 року природного газу за договором (а.с. 93-94).

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №3654/18-ТЕ-4 постачання природного газу від 12.10.2018, недотримання відповідачем обсягів природного газу у березні - червні 2019 року, що стало підставою для нарахування збитків за перевищення обсягів фактично спожитого природного газу.

Предметом спору є стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Кіровський" збитків за перевищення обсягів фактично спожитого природного газу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки, за яким, відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу приписів статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Стаття 22 Цивільного кодексу України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

За вищенаведеними нормами права для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідна наявність усіх елементів, що складають цивільне правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. Відсутність хоча б одного елементу робить неможливим застосування відповідальності у вигляді збитків.

При цьому слід зазначити, що у договірних відносинах протиправна поведінка проявляється у невідповідності поведінки умовам договору та конкретним правовим нормам, що регулюють цей договір.

Під збитками слід розуміти знешкодження або пошкодження майна потерпілого, додаткові витрати, що спричинило для останнього певні невигідні матеріальні наслідки. При цьому збитки розглядаються не тільки як обов`язковий елемент цивільного правопорушення, але і як міра відповідальності.

Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є об`єктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і шкодою повинен бути причинний зв`язок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує шкоді і породжує шкоду.

Обов`язковою умовою відповідальності є також вина, яка полягає у суб`єктивному ставленні особи до наслідків своїх неправомірних дій. Вина може бути у формі умислу (прямий, похідний) або необережності (грубої або простої).

Таким чином, позивач повинен довести факт завдання йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань і завданими збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань.

Враховуючи положення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, право постачальника вимагати на підставі Правил постачання природного газу та договору від споживача відшкодування збитків за недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягару доказування понесених збитків.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків та не доведено втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу.

При цьому, суд зауважує, що передбачений у договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для розрахунку та стягнення збитків. Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2021 у справі № 910/4608/20.

Враховуючи усе вищевикладене, суд не вбачає підстав задовольнити позовні вимоги позивача.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Кіровський" про стягнення збитків у розмірі 10 112,54грн. - відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 20.08.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва