ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" серпня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/2334/21

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Переяславський експериментальний комбінат хлібопродуктів» про видачу судового наказу щодо стягнення з Приватного підприємства «Системи безпеки та новітні технології» 50 330,05грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Переяславський експериментальний комбінат хлібопродуктів» (далі ПрАТ «Переяславський ЕКХП») звернулось до Господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу на стягнення з Приватного підприємства «Системи безпеки та новітні технології» (далі ПП «Системи безпеки та новітні технології») 50 330,05грн, з яких: 40 000грн в рахунок повернення попередньої оплати за послуги; 10 330,05грн - пені, нарахованої за період з 25.11.2019 по 09.07.2021.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №25/09-2 від 25.09.2019 в частині надання відповідачем послуг, за які здійснена попередня оплата, у встановлений таким договором строк. Вимоги в частині стягнення пені мотивовані встановленням відповідної відповідальності умовами договору за порушення строків виконання робіт.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність якого заявнику невідомо.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, визначених ст.148 ГПК України, особі, якій належить право вимоги.

Як встановлено ч.1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, ч.2 такої статті визначає, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Однак, у поданій заяві заявлено вимоги про стягнення боргу у розмірі 40 000грн, які не ґрунтуються на договорі з огляду на наступне.

Договір про надання послуг від 25.09.2019 №25/09-2, на якій посилається позивач, звертаючись з заявою, є підставою для виникнення у його сторін взаємних зобов`язань, визначених таким договором. Так, відповідно до п.1.1 договору, заявник ПрАТ «Переяславський ЕКХП» доручив надання послуг, обсяг та вид яких визначений таким договором, а ПП «Системи безпеки та новітні технології» зобов`язалось виконати відповідні послуги, які за договором є оплатними.

Отже, відповідний договір є підставою для виникнення у ПП «Системи безпеки та новітні технології» зобов`язання надати послуги, а у ПрАТ «Переяславський ЕКХП» - зобов`язання оплатити такі послуги. Таким чином, сам договір не є підставою для виникнення у відповідача грошового зобов`язання з повернення попередньої оплати. Таке зобов`язання може виникати у виконавця робіт за договором, зокрема, у випадку порушення зобов`язання з виконання робіт виконавцем та односторонньої відмови від договору замовника .

Отже, вимога заявника про сплату 40000грн ґрунтується не на укладеному договорі, а заявлена на підставі норм права, які визначають загальні положення щодо порушення зобов`язань за договором та регулюють відносини з надання послуг.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Вимоги про стягнення пені є похідними, з поданої заяви не вбачається їх безспірність, окрім того, частина з таких вимог заявлена без врахування строку позовної давності.

Як визначено ч.3 ст.152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог; у разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Заявником не надано доказів того, що сторонами в укладеному договорі або додаткових угодах до нього збільшено строк позовної давності за вимогами щодо пені.

Як вбачається з накладної, у якій заявником надіслано заяву про видачу судового наказу, така заява передана відділенню зв`язку для направлення до суду 15.07.2021, у зв`язку з чим, враховуючи приписи п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України видача наказу на стягнення пені нарахованої з 25.11.2019 по 09.07.2021 (враховуючи строк позовної давності за вимогами про стягнення пені) суперечить п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України, оскільки за частиною таких вимог пені, нарахованої до 15.07.2020, строк позовної давності пропущено.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п.п.3,5 ч.1 ст.152, 153-154. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу на стягнення з Приватного підприємства «Системи безпеки та новітні технології» 50 330,05грн, з яких: 40 000грн в рахунок повернення попередньої оплати за послуги; 10 330,05грн - пені, нарахованої за період з 25.11.2019 по 09.07.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова