УХВАЛА

11 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 916/3278/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Львова Б.Ю., Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест"

на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Гран-Прі Ойл"

про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи № 916/3278/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гран-Прі Ойл"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест"

про стягнення 422 753,02 грн.,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2021 товариство з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" (далі - ТОВ "Хорсагро Інвест", скаржник) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить: скасувати додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 (повний текст постанови виготовлено в той же день) зі справи № 916/3278/20; відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Гран-Прі Ойл" (далі - ТОВ "Гран-Прі Ойл", позивач) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи № 916/3278/20.

Судом касаційної інстанції встановлено, що ТОВ "Гран-Прі Ойл" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ТОВ "Хорсагро Інвест" 422 753,02 грн. за неналежне виконання договору купівлі-продажу від 05.11.2019 № 110-2019/ХАИ (ячменю українського походження власного врожаю 2019 року), щодо оплати вартості поставленого товару.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.02.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021, позовні вимоги ТОВ "Гран-Прі Ойл" задоволено.

29.06.2021 позивач звернувся до апеляційної інстанції із заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи № 916/3278/20.

Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 вказану заяву задоволено частково. Стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у сумі 46 971,46 грн. та 1 039,36 грн. інших витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи. В іншій частині вимог заяви - відмовлено.

Скаржник, не погоджуючись із додатковою постановою апеляційного господарського суд, просить її скасувати у задоволеній частині; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в повному обсязі. Обґрунтовує вимоги касаційної скарги неправильною оцінкою судом апеляційної інстанції співмірності витрат з часом, витраченим адвокатом позивача на надання правничої допомоги, відсутність належного обґрунтування стосовно обсягу понесених витрат зі співмірністю та складністю справи й виконаних адвокатом робіт.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено й у частині першій статті 17 ГПК України, за яким учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у зазначеній справі подано у 2020 році. При цьому статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2 102 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як зазначено вище, предметом позову є вимоги про стягнення 422 753,02 грн. Отже, сума позовних вимог не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, необхідність відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржник не обґрунтовує жодними доводами в розумінні вимог пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України"). Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". Однак вказана касаційна скарга ТОВ "Хорсагро Інвест" не містить жодних належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. Фактично скаржник веде до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом. А в контексті повноважень суду касаційної інстанції як "суду права", а не "суду фактів" та положень статті 300 ГПК України й враховуючи предмет та підстави позову даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Хорсагро Інвест" на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 зі справи № 916/3278/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 зі справи № 916/3278/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко