УХВАЛА

м. Київ

10.08.2021Справа № 910/6550/20

За заявою Державного підприємства "Гарантований покупець"

про відстрочення виконання рішення суду

у справі № 910/6550/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні

відповідача 1. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

2. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 2 270 622,39 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Вегера А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Онищенко О.А. за довіреністю № 63-д від 27.07.2021;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач) про стягнення 2 270 622,39 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що 27.09.2018 року між позивачем та Державним підприємством "Енергоринок" було укладено договір № 15625/01, предметом якого була купівля-продаж електричної енергії. 30.06.2019 року між позивачем, Державним підприємством "Енергоринок" та відповідачем було укладено додаткову угоду № 321/01 до наведеного правочину, згідно з умовами якої відбулася зміна покупця у вказаному зобов`язанні за Договором, а новим покупцем стало Державне підприємство "Гарантований покупець". Так, за умовами цього Договору, з урахуванням означених змін, позивач зобов`язався продавати, а відповідач - купувати усю відпущену електричну енергію, вироблену відповідачем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату. Водночас відповідач належним чином взяті на себе за Договором зобов`язання не виконав, оплату електричної енергії вчасно та у повному обсязі не здійснив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. У зв`язку з цим, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2020 року відкрито провадження у справі № 910/6550/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2020 року підготовче засідання відкладено на 07.07.2020 року.

07.07.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву № 85 від 03.07.2020 про зміну предмета позову та зменшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просив суд стягнути з відповідача 2 236 241,51 грн., з яких: 2 008 088,96 грн. основного боргу, 51 803,68 грн. пені, 158 943,57 грн. штрафу, 6 811,87 грн. інфляційних втрат, 10 593,43 грн. 3% річних. Також, позивачем подано клопотання про повернення судового збору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2020 на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", підготовче засідання відкладено на 22.07.2020 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розглянуто заяву позивача № 85 від 03.07.2020 року про зміну предмету позову і зменшення розміру позовних вимог та відмовлено у прийнятті її до розгляду, підготовче засідання відкладено на 05.08.2020 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року підготовче засідання відкладено на 12.08.2020 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 910/6550/20 та призначено її до судового розгляду по суті на 22.09.2020 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" до Державного підприємства "Гарантований покупець" задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" заборгованість за куплену у березні 2020 року електроенергію у розмірі 1 362 296,57 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 20 434,45 грн., а також закрито провадження у справі № 910/6550/20 в частині стягнення заборгованості в сумі 908 325,82 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

08.10.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Державного підприємства "Гарантований покупець" від 08.10.2020 року № 15/2901 про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 на термін, що не перевищує одного року з моменту ухвалення рішення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року розгляд заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення призначено на 27.10.2020 року.

Разом із тим, 21.10.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником Державного підприємства "Гарантований покупець" подано заяву про відвід судді Ломаки В.С. від розгляду заяви відповідача про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2020 року відвід судді Ломаці В.С. від розгляду заяви про відстрочку виконання рішення у справі № 910/6550/20, який заявлений Державним підприємством "Гарантований покупець", визнано необґрунтованим та передано заяву відповідача про відвід судді для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відвід судді Ломаки В.С. передано для розгляду судді Пінчуку В.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.10.2020 року (суддя Пінчук В.І.) відмовлено Державному підприємству "Гарантований покупець" в задоволенні заяви про відвід судді Ломаки В.С. у справі № 910/6550/20.

Водночас 23.10.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" від 23.10.2020 року № 144, в яких позивач вказав про відсутність, на його думку, правових підстав для задоволення поданої відповідачем заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20.

30.10.2020 року матеріали справи № 910/6550/20 передано судді Ломаці В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2020 року розгляд заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення у справі № 910/6550/20 призначено на 04.11.2020 року.

При цьому, 22.10.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2020 року провадження за заявою Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення суду від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 зупинено до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на означене судове рішення та повернення матеріалів вказаної справи до господарського суду міста Києва.

05.07.2020 року матеріали справи № 910/6550/20 надійшли до господарського суду міста Києва.

21.07.2021 року на виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року провадження за заявою Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 було поновлено та призначено вказану заяву до розгляду в судовому засіданні на 04.08.2021 року.

03.08.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" від 03.08.2021 року на заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20, в яких позивач зазначив, що 20.10.2020 року між сторонами було підписано акт коригування до Акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 року, який в судовому порядку не розглядався. Згідно з означеним актом коригування відповідачу було донараховано 22,02 грн. заборгованості, а відтак сума боргу Державного підприємства "Гарантований покупець" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" за куплену в березні 2020 року електроенергію склала 1 362 318,59 грн. Водночас 09.06.2021 року відповідач сплатив на користь позивача суму наявної у Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованості за куплену в березні 2020 року електроенергію в розмірі 1 362 318,59 грн. Зважаючи на те, що на час розгляду заяви відповідача від 08.10.2020 року № 15/2901 останнім повністю погашено суму основного боргу, стягнуту рішенням господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20, а також беручи до уваги те, що непогашеною залишилась лише сума присудженого на користь позивача судового збору в розмірі 20 434,45 грн., позивач вказав про відсутність правових підстав для надання відповідачу відстрочки у виконанні рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20.

У судовому засіданні 04.08.2021 року оголошувалася перерва до 10.08.2021 року.

06.08.2021 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про розгляд заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт".

У судовому засіданні 10.08.2021 року представник заявника підтримав вимоги, викладені у заяві від 08.10.2020 року № 15/2901, з урахуванням актуальної суми боргу Державного підприємства "Гарантований покупець" перед позивачем, та наполягав на їх задоволенні.

Позивач та треті особи про дату, час і місце розгляду заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 10.08.2021 року не забезпечили.

За змістом частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи належне повідомлення позивача (стягувача) та третіх осіб про дату, час і місце розгляду заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" від 08.10.2020 року № 15/2901, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду поданої відповідачем (боржником) заяви про відстрочення виконання рішення суду в даній справі без участі вищенаведених представників.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі статтею 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року в справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 року Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Обґрунтовуючи подану заяву про відстрочення виконання цього судового рішення на один рік, заявник посилався на неможливість забезпечення виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом у інший спосіб, ніж шляхом додержання механізму встановленого законодавством; здійснення фінансування діяльності гарантованого покупця лише в межах кошторису, затвердженого Регулятором; неналежне виконання ПрАТ НЕК "Укренерго" обов`язку щодо забезпечення надходження грошових коштів Гарантованому покупцю для оплати останнім електричної енергії виробникам за "зеленим" тарифом в повному обсязі, як наслідок наявність заборгованості перед Гарантованим покупцем на суму 26 232,21 млн. грн. (з ПДВ); необхідність забезпечення Гарантованим покупцем оплати електричної енергії перед виробникам за "зеленим" тарифом у обсягах, що пов`язані з невиконанням ПрАТ НЕК "Укренерго" спеціальних обов`язків із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії; встановлений у пункті 4 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020 року № 810-ІХ строк погашення заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 01.08.2020 року, фактично буде відбуватися протягом 2021-2022 років; визначені в статті 8 та пункті 11-1 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про альтернативні джерела енергії" додаткові джерела фінансування ПрАТ НЕК "Укренерго" та ДП "Гарантований покупець" для виконання зазначених спеціальних обов`язків; відсутність вини у не виконанні спірних зобов`язань та складний фінансовий стан заявника внаслідок невиконання іншим учасником спірних правовідносин наведених спеціальних обов`язків; значну кількість судових справ за позовами виробників електроенергії за "зеленим" тарифом до ДП "Гарантований покупець".

Враховуючи вищенаведені обставини, Державне підприємство "Гарантований покупець" просило суд задовольнити подану ним заяву та відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 на один рік.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у виняткових випадках та за наявністю підстав, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Отже, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом. Присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення, суд зазначає, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, а дослідженню та оцінці підлягають не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, слід враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Обґрунтовуючи подану заяву про відстрочення виконання рішення суду, заявник посилався, зокрема, на збитковість його господарської діяльності, наявність непогашеної дебіторської заборгованості його контрагентів, здійснення ним часткових розрахунків з позивачем, а також зазначав, що обсяг виконання зобов`язання Гарантованого покупця з оплати відпущеної електроенергії виробникам за "зеленим" тарифом ставиться Законом в залежність від виконання зазначених спеціальних обов`язків НЕК "Укренерго".

Проте, суд вважає, що сам по собі скрутний фінансовий стан заявника, в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, не є тією виключною обставиною, яка б давала підстави для відстрочення виконання рішення суду, адже її наявність (відсутність) прямо залежить від власної діяльності суб`єкта господарювання - заявника.

Водночас слід зазначити, що обов`язок держави полягає у захисті прав виробників "зеленої електроенергії", саме з метою забезпечення загальносуспільних інтересів та виконання гарантій держави щодо купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, і було створено Державне підприємство "Гарантований покупець", тому воно зобов`язано добросовісно і своєчасно здійснювати розрахунок з виробниками.

Щодо посилань відповідача на спеціальний порядок виконання грошових зобов`язань перед позивачем, який встановлений на законодавчому рівні та повинен здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років, то суд їх відхиляє. Так, відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020 року, який набрав чинності 01.08.2020 року, з метою погашення заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року, Кабінету Міністрів України було доручено розробити та подати до Верховної Ради України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Проте, заявником не надано доказів на підтвердження факту прийняття відповідного нормативного акту який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж передбачено договором та Порядком купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року в справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 74 та частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом із тим, інші доводи заявника на обґрунтування наявності підстав для відстрочення виконання рішення суду від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 також не були підтверджені належними та допустимими доказами, спростовуються матеріалами справи та зводяться переважно до незгоди Державного підприємства "Гарантований покупець" з мотивами прийнятого у даній справі рішення по суті спору.

У той же час суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не заперечується, що 20.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" та Державним підприємством "Гарантований покупець" було підписано акт коригування до Акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 року, який в судовому порядку не розглядався. Згідно з означеним актом коригування відповідачу було донараховано 22,02 грн. заборгованості, а відтак сума боргу Державного підприємства "Гарантований покупець" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" за куплену в березні 2020 року електроенергію склала 1 362 318,59 грн.

Водночас судом встановлено, що 09.06.2021 року відповідач сплатив на користь позивача суму наявної у Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованості за куплену в березні 2020 року електроенергію в розмірі 1 362 318,59 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідного платіжного доручення від 09.06.2021 року № 125 922 на суму 1 362 318,59 грн. із призначенням платежу: "За е/е, відпущену у <03.2020> зг. договору 15625/01, тендеру не потребує, у т.ч. ПДВ 20 %".

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що на час розгляду заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" від 08.10.2020 року № 15/2901 сума заборгованості, стягнута із заявника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний Енергостандарт" рішенням господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20, повністю погашена, а судове рішення в цій частині - виконане боржником у добровільному порядку. Отже, непогашеною відповідачем залишилась лише сума присудженого в справі № 910/6550/20 на користь позивача судового збору в розмірі 20 434,45 грн. Проте, доказів наявності обставин, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 у частині стягнення з відповідача 20 434,45 грн. судового збору, заявником в установленому законом порядку надано суду не було.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" від 08.10.2020 року № 15/2901 про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" від 08.10.2020 року № 15/2901 про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 року в справі № 910/6550/20 відмовити.

2. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.08.2021 року.

Суддя В.С. Ломака