СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"16" серпня 2021 р. Справа № 922/851/21

Суддя-доповідач Бородіна Л.І., розглянувши апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

на рішення Господарського суду Харківської області від 16.07.2021 (суддя Лавренюк Т.А.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області в м. Харкові, об 11год 20хв, повний текст якого складений 26.07.2021,

у справі №922/851/21

за позовом: Керівника Харківської місцевої прокуратури № 5, м. Харків,

до 1-го відповідача: Харківської міської ради, м. Харків,

до 2-го відповідача: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

до 3-го відповідача: Фірми "Сотруднічество" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків,

до 4-го відповідача: ОСОБА_1 , м. Харків,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна,

ВСТАНОВИЛА:

14.03.2021 Керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Фірми "Сотруднічество" у формі ТОВ, ОСОБА_1 про:

-визнання незаконним та скасування п. 37 додатку 1 до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 06.07.2016 №283/16;

-визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.03.2017 № 5461-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фірмою "Сотруднічество" у формі ТОВ, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за №638, скасувавши його державну реєстрацію;

- витребування у ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлових підвальних приміщень № І-:-ІV площею 114,1 кв.м та першого поверху № 1-:-7, І, VI, VII площею 226,0 кв.м в нежитловій будівлі літ. "Б-1" загальною площею 340 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання ОСОБА_1 передати вказані приміщення за актом приймання-передачі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, а Харківську міську раду зобов`язати прийняти (т.1 а.с.1-86).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.07.2021 у справі №922/851/21 позов задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано п.37 додатку 1 до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 06.07.2016 № 283/16; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.03.2017 № 5461-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фірмою «Сотруднічество» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 638, скасувавши його державну реєстрацію; витребувано у ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові підвальні приміщення № І-:-ІV площею 114,1 кв.м та першого поверху № 1-:-7, І, VI, VII площею 226,0 кв.м в нежитловій будівлі літ. «Б-1» загальною площею 340 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 передати вказані приміщення за актом приймання-передачі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, а Харківську міську раду зобов`язано прийняти;

-стягнуто з Харківської міської ради на користь прокуратури Харківської області судовий збір за подання позову у розмірі 1 702,50грн;

-стягнуто з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради на користь прокуратури Харківської області судовий збір за подання позову у розмірі 1 702,50грн;

-стягнуто з Фірми "Сотруднічество" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь прокуратури Харківської області судовий збір за подання позову у розмірі 1 702,50грн;

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області судовий збір за подання позову у розмірі 1 702,50грн.

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 05.08.2021 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 16.07.2021, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Одночасно скаржник просить відстрочити сплату судового збору у зв`язку з тим, що після отримання копії судового рішення юридичним департаментом міської ради подано службову записку щодо сплати судового збору. Однак, за даними служби бухгалтерського обліку та звітності, кошти з бюджету міста до казначейства не надійшли.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 3 статті 258 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Згідно зі статтею 58 ГПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 3 статті 56 ГПК України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Самопредставництво юридичної особи являє собою право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №910/10553/18, від 05.05.2020 у справі №917/1622/18, від 05.05.2020 у справі №916/3097/19.

Таким чином, вимогами ГПК України на заявника апеляційної скарги покладений обов`язок надавати до апеляційної скарги докази наявності повноважень представника на підписання апеляційної скарги за відсутності їх в матеріалах справи.

При дослідженні матеріалів апеляційної скарги судом встановлено, що апеляційна скарга підписана представником Романенко Т.М.

На підтвердження повноважень на підписання апеляційної скарги до матеріалів апеляційної скарги скаржником додано витяг з ЄДРПОУ, в якому зазначено, вона має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (самопредставництво з усіма правами, наданими учасникам справи відповідно до законів, з правом підписання документів, засвідчення копій).

Згідно з приписами частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані докази, які долучені до апеляційної скарги, не є належними в розумінні статей 56, 77 ГПК України та не підтверджують повноваження Романенко Т.М. на представництво інтересів Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в порядку самопредставництва.

Згідно із частиною 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно із частиною 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021рік" встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2021 року становить 2270грн.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору, що справляється з апеляційних скарг на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Таким чином, судовий збір з позову про витребування майна є спором майнового характеру, за який сплачується судовий збір у розмірі 1,5% від вартості майна.

З договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих Фірмою «Сотруднічество» у формі ТОВ, від 07.03.2017 вбачається, що вартість спірного майна становить 555600грн.

Таким чином, за подання позовної заяви про витребування майна позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 8334,00грн, а за подання апеляційної скарги на рішення суду в цій частині сплаті підлягає судовий збір в розмірі 12501,00 грн.

Решта позовних вимог є вимогами немайнового характеру, а тому при поданні позову позивач мав сплати за вказані вимоги 6810,00грн, а за подання апеляційної скарги на рішення суду в цій 10215,00грн.

Отже, за подання апеляційної скарги на рішення суду скаржник повинен сплатити судовий збір в загальному розмірі 22716,00грн.

Натомість, при поданні апеляційної скарги скаржником не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, скаржник просить відстрочити сплату судового збору у зв`язку з тим, що після отримання копії судового рішення, що є предметом оскарження, юридичним департаментом міської ради подано службову записку щодо сплати судового збору. Однак, за даними служби бухгалтерського обліку та звітності, кошти з бюджету міста до казначейства не надійшли.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктами 1,2 частини 3 статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відстрочення або розстрочення судового збору з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд відстрочити, розстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №912/10061/20.

Скаржник не відноситься до категорії осіб, визначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», а предметом спору не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. За таких обставин, скаржник в розумінні статті 8 Закону України «Про судовий збір» не має права на відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Крім того, скаржником не надано будь-яких належних доказів в розумінні статті 76 ГПК України, які б свідчили про відсутність коштів на рахунках, які б могли бути спрямовані для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, або інших доказів, які б свідчили про неможливість сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, оскільки відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку апелянтом не доведено, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог пунктів 1, 2 частини 3 статті 258 ГПК України, а саме: без доказів сплати судового збору та без підтвердження повноважень особи для здійснення самопредставництва.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради слід залишити без руху на підставі статті 260 ГПК України та встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 56, 123, 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 16.07.2021 у справі №922/851/21 залишити без руху.

2.Встановити Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Л.І. Бородіна