ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 Справа № 917/659/21

за позовною заявою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; )

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (36008 Полтавська обл. Полтава Комарова, 2а; )

про стягнення 2 710 120,49 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача не з"явився

представник відповідача Данілова Н.Н., док. в справі

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про стягнення 2 710 120,49 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 5259/18-БО-24 від 03.10.2018р., у тому числі: пеня у сумі 1 044 476,57 грн.; три проценти річних у сумі 699 226,00 грн.; інфляційні втрати у сумі 966 417,92 грн.

Ухвалою від 05.05.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 01.06.21, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

18.05.21 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він не нагодився з нарахуванням санкцій частково, надав контррозрахунок штрафних та фінансових санкцій, а також просив суд зменшити розмір належної до стягнення пені на 90%.

Ухвалою від 01.06.2021р. суд відклав підготовче засідання на 17.06.21.

03.06.21 від позивача надійшла відповідь на відзив на позов.

Ухвалою від 17.06.2021р. суд постановив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою від 17.06.2021 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі №917/659/21, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 03.08.21.

21.07.21 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

В судовому засіданні 03.08.21 суд заслухав вступне слово представника відповідача стосовно заперечень проти заявленого позову, з`ясував обставин, на які посилаються учасники справи та перевірив їх доказами.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві та просив суд зменшити розмір належної до стягнення пені на 90%.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 03.08.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Постачальник, Позивач) та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - Споживач, Відповідач) 03.10.2018 укладено договір № 5259/18-БО-24 постачання природного газу (далі - Договір). ( далі - Договір).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору);

- природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб"єктами господарювання, які не є бюджетними установами/ організаціями (п. 1.2. Договору);

- приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7. Договору);

- кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2494 та Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2493 (п. 4.1. Договору);

- ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням, затв. Постановою Кабіната Міністрів України від 22.03.2017р. № 187. На дату укладання договору, ціна на природний газ становить 4 94200грн. за 1000куб.м. (з урахуванням тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до вимог чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 5.1. Договору);

- ціна за 1000 куб. м. газу за цим Договором на дату його укладання становить 7 907,20грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9 488,64грн. (п. 5.2. Договору);

- оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. Договору);

- за невиконання або неналежне виконання договірних зобов"язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством та цим договором (п. 8.1. Договору);

- у разі невиконання Споживачем п. 6.1 цього Договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2. Договору);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3. Договору);

- Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018р. по 17.10.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (п. 12.1. Договору).

Зазначений Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

В подальшому сторони вносили зміни у Договір № 5259/18-БО-24 постачання природного газу від 03.10.2018р. шляхом підписання додаткових угод до нього, а саме: № 1-18.

Зокрема, Додатковою угодою № 4 від 29.11.2018р. сторони виклали розділи 1-12 Договору у новій редакції, зокрема, визначивши наступне:

- Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору);

- природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб"єктами господарювання, які не є бюджетними установами/ організаціями (п. 1.2. Договору);

- Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості в 4729,214тис. куб. м. , тому числі по місяцям (перелік згідно Договору) (п. 2.1. Договору);

- приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.8. Договору);

- ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановляться Положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до вимог чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 4.1. Договору);

- ціна за 1000 куб. м. газу за цим Договором на дату його укладання становить 6 235,51грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з ПДВ - 7 482,61грн. (п. 4.2. Договору);

- оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 5.1. Договору);

- за невиконання або неналежне виконання договірних зобов"язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством та цим договором (п. 7.1. Договору);

- у разі невиконання Споживачем п. 5.1, 5.6 цього Договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2. Договору);

- строк, у межах якого Сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 9.3. Договору);

- Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Додатковими угодами сторони неодноразово змінювали вартість природного газу та строк дії договору.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору у період з жовтня 2018р. по вересень 2019р. передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 85 061 633,74 грн., на підтвердження чого надав акти приймання-передачі природного газу за цей період.

За твердженням позивача, оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору.

На підтвердження здійснених відповідачем оплат позивачем надано, зокрема, листи відповідача про зарахування коштів в рахунок оплати за спірним Договором, Сальдо, Підприємство "Полтаватеплоенерго ПОКВПТГ" з 01.10.2018р. по 31.12.2019р., довідку по операціям за Договором "5260/18-КП-24", Підприємство "Полтаватеплоенерго ПОКВПТГ" з 01.10.2018р. по 31.12.2019р., виписки банку по рахункам позивача.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача:

1 044 476,57 грн. пені за зобов`язаннями за березень 2019р., квітень 2019р., травень 2019р., червень 2019р., липень 2019р., серпень 2019р., вересень 2019р. (загальний період нарахування з 26.04.2019р. по 17.04.2020р.);

699 226,00 грн. 3% річних за зобов`язаннями за березень 2019р., квітень 2019р., травень 2019р., червень 2019р., липень 2019р., серпень 2019р., вересень 2019р. (загальний період нарахування з 26.04.2019р. по 15.03.2021р.);

966 417,92 грн. інфляційні втрати за зобов`язаннями за березень 2019р., травень 2019р., червень 2019р., липень 2019р., серпень 2019р., вересень 2019р. (загальний період нарахування з 01.05.2019р. по 28.02.2021р.).

Розрахунки заявлених до стягнення з відповідача нарахувань наявні в матеріалах справи.

У відзиві відповідач вказав, що прострочення виконання умов договору виникло не з його вини, просив суд зменшити розмір належної до стягнення пені на 90% та надав проведений ним контррозрахунок.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки та купівлі-продажу.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2. ст. 712 ЦК).

Відповідно до п.1 ч.1ст. 664 ЦК, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання умов Договору позивач у період з жовтня 2018р. по вересень 2019р. передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 85 061 633,74 грн., що підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі за цей період. Факт поставки позивачем природного газу відповідачем не заперечуються.

Відповідно до п. 6.1 Договору (п. 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 29.11.2018р.), оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу (протягом розрахункового періоду). Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору (п. 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 29.11.2018р.).

При цьому, судом враховано, що факт порушення відповідачем строків виконання своїх грошових зобов`язань не заперечується відповідачем та підтверджується листами відповідача про зарахування коштів в рахунок оплати за спірним Договором, Сальдо, Підприємство "Полтаватеплоенерго ПОКВПТГ" з 01.10.2018р. по 31.12.2019р., довідкою по операціям за Договором "5260/18-КП-24", Підприємство "Полтаватеплоенерго ПОКВПТГ" з 01.10.2018р. по 31.12.2019р., виписками банку по рахункам позивача.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Умовами п. 8.2. Договору (п. 7.2. Договору в редакції Додаткової годи № 4 від 29.11.2018р.) передбачено, що у разі невиконання Споживачем п. 6.1. (пунктів 5.1 та 5.6) цього Договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Як зазначено вище, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1 044 476,57 грн. пені за зобов`язаннями за березень 2019р., квітень 2019р., травень 2019р., червень 2019р., липень 2019р., серпень 2019р., вересень 2019р. (загальний період нарахування з 26.04.2019р. по 17.04.2020р.).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 6 ст. 231 ГК України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд встановив, що при розрахунку пені позивачем допущено арифметичні помилки, а саме позивачем не враховано, що 24.08.2019 (День незалежності України) припадає на суботу, а першим робочим днем є 27.08.19.

Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому у відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи вищевикладене, судом за допомогою ІАЦ "Ліга" було здійснено власний перерахунок суми пені. За результатами перерахунку суд вважає обгрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 044 476,42 грн. пені. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи вищевикладене.

За неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач, із посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував та заявив до стягнення з відповідача:

699 226,00 грн. 3% річних за зобов`язаннями за березень 2019р., квітень 2019р., травень 2019р., червень 2019р., липень 2019р., серпень 2019р., вересень 2019р. (загальний період нарахування з 26.04.2019р. по 15.03.2021р.);

966 417,92 грн. інфляційні втрати за зобов`язаннями за березень 2019р., травень 2019р., червень 2019р., липень 2019р., серпень 2019р., вересень 2019р. (загальний період нарахування з 01.05.2019р. по 28.02.2021р.)

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши правильність розрахунку 3% річних, суд встановив, що при розрахунку 3% річних позивачем допущено арифметичні помилки, аналогічні тим, що при розрахунку пені.

Враховуючи вищевикладене, судом за допомогою ІАЦ "Ліга" було здійснено власний перерахунок суми пені. За результатами перерахунку суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 699 215,54 грн. 3% річних. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи вищевикладене.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат суд прийшов до висновку, що заявлений розмір зазначених нарахувань відповідає вимогам чинного законодавства і є правомірним (перевірка правильності розрахунку здійснена за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій ІАЦ "Ліга"), а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо нарахування штрафних санкцій (пені), викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими, оскільки відповідно до абз. 2 п. 6.3 Договору (абз. 2 п. 5.3 Договору в редакції Додаткової годи № 4 від 29.11.2018р.), в будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до умов Договору.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90%, посилаючись, зокрема, на таке:

- відповідач є комунальним підприємством і працює за тарифами для трьох груп споживачів (населення, бюджет та інші споживачі), які невчасно проводять розрахунки з відповідачем;

- 17.03.2020 НКРЕКП встановлено для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії для усіх категорій споживачів. Застосування вказаних тарифів, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», можливе лише за умови укладання нових договорів у відповідності до цього закону. Проте, 02.04.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням короновірусної хвороби», яким було продовжено на п`ять місяців з дня завершення карантинних заходів, строк протягом якого споживачі мають право на обрання моделі договірних відносин, а внаслідок цього і можливість підприємства на укладання нових договорів та застосування нових тарифів. Наведені обставини призвели до неможливості застосування нових тарифів та позбавили підприємство обігових коштів. Крім того, внаслідок карантинних заходів, значна частина бюджетних установ та організацій, діяльність яких була зупинена (шкільні, дошкільні заклади) припинили споживання теплової енергії, що вплинуло на обсяги реалізованої теплової енергії та недоотримання прогнозованої виручки;

- ступінь виконання відповідачем грошових зобов`язань (систематичне погашення заборгованості, відсутність основного боргу на час звернення до суду);

- майновий стан сторін, відповідач перебуває у вкрай несприятливому фінансовому становищі, спричиненому значною кредиторською та дебіторською заборгованістю.

Зокрема, на підтвердження факту скрутного фінансового становища, відповідачем додані до матеріалів справи копії фінансових звітів за 2018, 2019 та 1 квартал 2021 року.

Крім того, відповідно до податкової декларації з податку на прибуток відповідача за 2018 рік збитки відповідача за 2018 рік складають 51 882 857 грн. (код рядка в ПД - 02), збиток наростаючим підсумком за минулі періоди складають 58 438 380 грн. (код рядка в ПД -04)

Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток відповідача за 2019 рік, згідно якої збитки відповідача наростаючим підсумком за минулі періоди складають 34 928 236 грн. (код рядка в ПД -04).

Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток відповідача за 1 квартал 2021 рік, згідно якої збитки відповідача за 1 квартал 2021 рік складають 42791081 грн. (код рядка в ПД - 02), збитки наростаючим підсумком за минулі періоди складають 60590388 грн. (код рядка в ПД -04).

- стягнення пені в заявленому розмірі спричинить додаткове збільшення збитків підприємства;

- відсутність доказів погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності або ж понесених позивачем збитків саме в результаті прострочення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором;

- відсутність в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання та Ј обставин того, що відповідач отримує послуги з розподілу природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами/організаціями, іншими споживачами; при цьому здійснення оплати послуги з розподілу природного газу залежить від розрахунків з відповідачем за спожиту теплову енергію;

- стягнення пені та передбачених статтею 625 ЦК України нарахувань не е основним доходом ТА «НАК «Нафтогаз України» і не може впливати на його господарську діяльність;

- пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку е своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог пре стягнення 3% річних та інфляційних втрат;

- необхідність реального виконання судового рішення відповідачем.

Відповідач вважає, що навів об`єктивні виняткові обставини, що дають можливість зменшення розміру пені на 90%.

Розглядаючи по суті клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18, господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов"язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов"язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов"язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів ( штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов"язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

При цьому, суд зауважує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (дана позиція викладена у Постанові Верховного суду від 05.03.2019 року по справі № 923/536/18 ).

Враховуючи вищенаведене, інтереси позивача, а також те, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, а також беручи до уваги статус відповідача, соціальну спрямованість його діяльності по безперебійному забезпеченню тепловою енергією населення, підприємств, установ та організацій, який не є фактичним (кінцевим) споживачем газу, виходячи із матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, а також те, що основний борг за спірний період відповідачем погашено, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем умов Договору, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України правом та зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%, тобто до 522 238,21 грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правова позиція у вирішенні цього питання викладена Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 року в справі № 905/1005/18, від 24.07.2019 року в справі 915/985/18, від 22.07.2019 року в справі № 922/3612/12, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 05.03.2019 року в справі № 923/536/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються частково в сумі 522 238,21 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 522 238,21 грн. пені, 699 215,54 грн. 3% річних та 966 417,92 грн. інфляційних втрат обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 129 ГПК України, в зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 40 651,65 грн. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд звертає увагу, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.05.2018 року в справі № 917/1068/17).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, буд. 2А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 522 238,21 грн. пені, 699 215,54 грн. 3% річних та 966 417,92 грн. інфляційних втрат, а також 40 651,65 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.08.21

Суддя Киричук О.А.