ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2021 р. Справа № 910/21114/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021

у справі №910/21114/20 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" звернулося з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості за договором №16440/01 від 30.01.2019 у загальному розмірі 161099,50 грн з яких: 50171,74 грн - пеня, 12755,03 грн - 3% річних, 23751,46 грн - інфляційні втрати та 74421,27 грн - штраф.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/21114/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" задоволено повністю.

09.03.2021 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7250,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/21114/20 стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" 7250,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення додаткового рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Аргументами відповідача є те, що:

- надані позивачем докази на підтвердження надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" адвокатських послуг не є безумовною підставою для відшкодування витрат у заявленому розмірі;

- позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам договору про надання правничої допомоги;

- витрати на професійну правничу допомогу позивача на не відповідають критеріям розумності та необхідності.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/21114/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного додаткового рішення, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/21114/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 02.06.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" просить додаткове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

У провадження колегії суддів також перебувала апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/21114/20.

За результатами розгляду апеляційної скарги постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/21114/20 - без змін.

До суду 24.06.2021 від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшла касаційна скарга на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/21114/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 зупинено апеляційне провадження у справі №910/21114/20 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 до закінчення розгляду Верховним Судом касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021.

15.07.2021 матеріали справи направлено до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19.07.2021 відмовлено Державному підприємству "Гарантований покупець" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 у справі №910/21114/20.

Матеріали справи №910/21114/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду 21.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 поновлено апеляційне провадження у справі №910/21114/20 та ухвалено здійснювати її подальший розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у своєму попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" просило стягнути з відповідача суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. Водночас, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення позивачем подано докази понесення витрат на правничу допомогу на загальну суму 7250,00 грн.

З матеріалів справи убачається, що 28.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" та Адвокатським об`єднанням "Греца і Партнери" укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого останнє зобов`язалося надавати клієнту правничу допомогу, а клієнт - прийняти її та оплатити вартість отриманих послуг за цією угодою.

31.12.2020 між адвокатським об`єднанням та позивачем підписано акт виконаних робіт №000592 на загальну суму 3500,00 грн, який містить перелік наданих послуг, що включають:

- аналіз наданих клієнтом документів та підготовка від імені позивача проекту позовної заяви про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" штрафних санкцій за період з лютого по листопад 2020 року за договором №16440/01 від 30.01.2019;

- складання проекту обґрунтованого розрахунку штрафних санкцій.

Також, 01.03.2021 сторонами підписано акт виконаних робіт №000733 на загальну суму 3750,00 грн, який містить перелік наданих послуг, а саме:

- складання і подання до суду заяви про надання доступу до електронних матеріалів справи;

- складання і подання до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та проведення судових засідань у режимі відеоконференції;

- складання відповіді на відзив Державного підприємства "Гарантований покупець";

- складання і направлення адвокатського запиту до Державного підприємства "Гарантований покупець" щодо надання повного тексту додаткової угоди №1235/01/20 від 23.04.2020 до договору №16440/01 від 30.01.2019;

- складання проекту заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" сплатило на рахунок Адвокатського об`єднання "Греца і Партнери" 7250,00 грн грошових коштів за надані послуги, що підтверджується копіями платіжних доручень №11176 від 27.01.2021 та №11197 від 02.03.2021.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Колегія суддів також зазначає, що у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Наданими позивачем доказами, а саме копією договору про надання правової допомоги від 28.02.2020, актів виконаних робіт №000592 від 31.12.2020 та №000733 від 01.03.2021, а також платіжних доручень №11176 від 27.01.2021 та №11197 від 02.03.2021 підтверджується надання позивачу професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, адвокатом Адвокатського об`єднання "Греца і Партнери" Ігнатенком С.С., що представляє інтереси позивача на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія АО №1023397 від 09.02.2021, окрім підготовки проекту позовної заяви та складання розрахунку штрафних санкцій, підготовлено та подано до суду першої інстанції заяву про надання доступу до електронних матеріалів справи (том 2, а. с. 5), клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та проведення судових засідань у режимі відеоконференції (том 2, а. с. 9), відповідь на відзив Державного підприємства "Гарантований покупець" (том 2, а. с. 12-15) та проект заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі (том 2, а. с. 80-82).

Отже, фактично, надані адвокатом послуги клієнту відповідають тим, що зафіксовані в актах виконаних робіт, підписаних між адвокатським об`єднанням та позивачем.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Гідро плюс" адвокатських послуг не є безумовною підставою для відшкодування витрат у заявленому розмірі.

Також скаржник зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам договору про надання правничої допомоги.

Окрім цього, Державне підприємство "Гарантований покупець" посилається на невідповідність вказаних витрат критеріям розумності та необхідності.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на тому, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, 16.05.2019 у справі №823/2638/18, 09.07.2019 у справі №923/726/18 та 26.02.2020 у справі №910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Умовами укладеного договору про надання правової допомоги від 28.02.2020 передбачена вартість однієї години роботи адвоката у сумі 1000,00 грн. Наведене у повній мірі відображено у детальному описі робіт та актах виконаних робіт. Зазначене спростовує твердження відповідача про ненадання відповідачем доказів на підтвердження розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Як було зазначено вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись вказаними процесуальними приписами, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково витрат, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням викладеного у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічний висновок наведений у додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №911/471/19).

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що належних доказів або обґрунтувань, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справі, відповідачем не надано, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що скаржник не довів на підставі ч. 6 ст. 126 ГПК України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката щодо складності цієї справи.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №910/5410/19.

З огляду на усе вищезазначене, суд вважає необґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/21114/20 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом даної апеляційної скарги судом не здійснюється, оскільки відповідачем оскаржено додаткове рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. Натомість, сплата судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Законом України «Про судовий збір» не передбачена.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/21114/20 залишити без змін.

3. Поновити дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/21114/20.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна