УХВАЛА

12 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/11957/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційні скарги Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

на постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Тищенко О.В., судді - Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.)

від 13.05.2021

та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Тищенко О.В., судді - Дикунська С.Я., Станік С.Р.)

від 10.06.2021

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Козак"

до 1. Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мішем"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація

про визнання недійсними рішення тендерного комітету, визнання недійсними договорів про закупівлю,

ВСТАНОВИВ:

1. ТОВ "Укрбуд Козак" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та ТОВ "Мішем" про:

- визнання недійсним рішення, оформленого протоколом розкриття тендерних пропозицій від 30.06.2020 по предмету закупівлі - "Капітальний ремонт асфальтового покриття прибудинкових територій та внутрішньоквартальних проїздів за адресою: провулок Бутишев 17, 19" у Печерському районі міста Києва,

- визнання недійсним рішення, оформленого протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою № 01/07-5 від 01.07.2020 по предмету закупівлі - "Капітальний ремонт асфальтового покриття прибудинкових територій та внутрішньоквартальних проїздів за адресою: провулок Бутишев 17, 19" у Печерському районі міста Києва;

- визнання недійсним договору підряду № 33 (ДК 021:2015 код 45233000-9) від 07.07.2020, що укладений між відповідачами.

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. 13.05.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу позивача задоволено, а рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення суду, яким позов про визнання недійсними рішення тендерного комітету, визнання недійсними договорів про закупівлю задоволено повністю. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір.

4. 10.06.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив додаткову постанову, якою заяву позивача про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) задоволено. Стягнуто з відповідачів по 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу щодо розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

5. 27.07.2021 Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації звернулося до суду з касаційними скаргами, в яких просить судові рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Також скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що постанову суду апеляційної інстанції отримав 19.07.2021, що підтверджується інформацією з сайту "Укрпошта" про отримання рекомендованого листа та поштовим конвертом зі штрихкодовим № 992.

7. З огляду на те, що повне судове рішення суду апеляційної інстанції заявник отримав 19.07.2021 і скаргу подав протягом двадцятиденного строку, Верховний Суд дійшов висновку, що він має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

8. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційних скарг та дійшов висновку про залишення їх без руху з огляду на таке.

9. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

10. Так, відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

11. Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

12. Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

13. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

14. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, при цьому, необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

15. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

16. У разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

17. Верховний Суд зауважує, що відповідно до цього пункту не всі процесуальні порушення є підставою для касаційного оскарження.

18. У разі оскарження судового рішення на підставі пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

19. При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

20. Отже, при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (підпункти) частини 2 статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

21. При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини 2 статті 287 ГПК України, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

22. Критеріями визначення подібності правовідносин в іншій аналогічній справі є: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет) (ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19).

23. Усупереч вимогам статті 290 ГПК України, касаційна скарга щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 13.05.2021 не містить як зазначення конкретної норми матеріального права (абзац, пункт, частина статті), яку неправильно застосував суд апеляційної інстанції, так і посилання на відповідний пункт (підпункти) частини 2 статті 287 цього Кодексу як на підставу для касаційного оскарження судового рішення та відповідного правового обґрунтування.

24. Відповідно до частини 5 статті 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

25. З огляду на те, що додаткове судове рішення як похідне від первісного судового акта є його невід`ємною складовою, і інший порядок оскарження додаткового судового рішення ГПК України не визначений, касаційне оскарження додаткового рішення здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом для основного рішення.

26. Водночас скаржник, оскаржуючи додаткову постанову суду апеляційної інстанції, не визначає жодної з підстав касаційного оскарження судових рішень, передбаченої частиною 2 статті 287 ГПК України та відповідного правового обґрунтування.

27. Наведені недоліки щодо змісту касаційних скарг є підставою для залишення їх без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційних скарг у відповідність до вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційних скарг у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

28. Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

29. Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

30. Позивач звернувся з позовом у 2020 році з трьома вимогами немайнового характеру.

31. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

32. Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

33. Відповідно до статті 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

34. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн.

35. Відповідно до вимог касаційної скарги, заявник за подання касаційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 12 612,00 грн (200 % х 2 102,00 грн х 3).

36. До касаційної скарги щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 13.05.2021 не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

37. Водночас скаржник заявив клопотання про зменшення судового збору, або звільнення від його сплати на розсуд суду.

38. В обґрунтування клопотання зазначає, що відповідно до частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається з 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Відповідно до кошторису Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на 2021 рік головним розпорядником бюджетних коштів виділено 21 170,00 грн на рік. Для виконання постанов суду апеляційної інстанції відповідачу 1 потрібно 12 882,00 грн. Залишок в кошторисному розрахунку складає 8 287,50 грн, тому у відповідача 1 не вистачає коштів на сплату зазначеного судового збору. Інші джерела фінансування для його сплати відсутні.

39. Розглянувши клопотання про зменшення судового збору за подання касаційної скарги або звільнення від його сплати, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

40. Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

41. Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

42. Таким чином, оскільки позивач у справі є юридичною особою, і предмет спору не відповідає вимогам пункту 3 частини 1 статті Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд відмовляє у задоволенні клопотання про зменшення судового збору, або звільнення від його сплати

43. Оскільки до касаційної скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, і у задоволенні клопотання про зменшення судового збору, або звільнення від його сплати відмовлено, касаційна скарга відповідно до статті 174, частини 2 статті 292 ГПК України залишається без руху для надання строку на усунення встановлених недоліків.

44. Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 119, 174, 234, 288, пункту 5 частини 2, пункту 2 частини 4 статті 290, частини 2 статті 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Поновити Управлінню житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 у справі № 910/11957/20.

2. Відмовити у задоволенні клопотання Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про зменшення судового збору за подання касаційної скарги, або звільнення від його сплати.

3. Касаційні скарги Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 залишити без руху.

4. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційних скарг таким способом:

- привести касаційні скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення касаційних скарг у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 23, 25-26 цієї ухвали;

- уточнені редакції касаційних скарг, подані на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання;

- сплатити судовий збір у розмірі 12 612, 00 грн та подати документ, що підтверджує його сплату.

5. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційні скарги вважатимуться неподаними та будуть повернуті скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Н. Губенко

Л. Стратієнко