ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 серпня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/145/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Юрковської В.О.

розглянув матеріали справи

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Пензей" (с. Передмістя, Бучацький район, Тернопільська область, 48467, адреса для листування: вул. Тарнавського, 10/109, м. Тернопіль, 46024)

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (вул. Лисинка, 20а, м. Тернопіль, 46002)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-3773/14-19-СГ від 23.09.2019 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки загальною площею 2,000 га з кадастровим номером :01:002:0363 у власність, із зміною цільового призначення

за участі представників

позивача: Поморянського В.С.

відповідача: не прибув

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не прибув

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря (секретарів) судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

15.03.2021 (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) Селянське (фермерське) господарство "Пензей", надалі позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, надалі відповідач, про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-3453/14-19 СГ від 12.09.2019 про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу - рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Передмістянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджував, що земельна ділянка, щодо якої відповідачем прийнято оспорюваний наказ, є частиною належної СФГ "Пензей" на праві постійного користування земельної ділянки площею 10,00 га, наданої згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ТР №56 ОСОБА_3 для створення Селянського фермерського господарства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 17.03.2021, головуючим суддею для розгляду справи №921/145/21 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22.03.2021 позовну заяву Селянського (фермерського) господарства "Пензей" б/н від 15.03.2021 (вх. №171 від 17.03.2021) залишено без руху та встановлено останньому строк для усунення визначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

Згідно з надісланою на адресу суду 12.04.2021 заявою б/н б/д (вх. №3280 від 15.04.2021) позивачем у визначений судом строк усунуто визначені в ухвалі суду від 22.03.2021 недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 921/145/21; постановлено здійснювати розгляд справи 921/145/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14:00 год. 31.05.2021; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

В підготовчому засіданні 31.05.2021, яке відбулось за участі повноважних представників сторін, було оголошено перерву до 11:00 год. 14.06.2021, про що суд постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. Представників сторін про підготовче засідання 14.06.2021 повідомлено під розписку (в матеріалах справи).

01.06.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за №9-19-0.92-2212/2-21 від 28.05.2021 (вх. №4571), згідно з яким Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області просить відмовити в позові в повному обсязі.

11.06.2021 від позивача на адресу суду надійшли: відповідь на відзив б/н від 08.06.2021 (вх. №4929); клопотання про призначення експертизи б/н від 08.06.2021 (вх. №4932) та заява про зміну предмету позову б/н від 08.06.2021 (вх. №4931). Зокрема, позивач просив суд призначити у справі судову земельно-технічну експертизу; предметом позову у справі визначив визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-3773/14-19-СГ від 23.09.2019 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки загальною площею 2,000 га з кадастровим номером 0:01:002:0363 у власність, із зміною цільового призначення.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.06.2021 заяву Селянського (фермерського) господарства "Пензей" про зміну предмету позову б/н від 08.06.2021 прийнято до розгляду; строк підготовчого провадження у справі №921/145/21 продовжено на тридцять днів; відкладено підготовче засідання у справі № 921/145/21 на 12:00 год. 26.07.2021; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду: заяви по суті справи (з врахуванням прийнятої судом заяви позивача про зміну предмету позову) та з процесуальних питань (при наявності). Окрім того, 14.06.2021 Господарським судом Тернопільської області до органу реєстрації Бучацької міської ради надіслано запит за №921/145/21/399/2021 з проханням надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

07.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (з врахуванням прийнятої судом заяви позивача про зміну предмету позову) за № 9-19-0.91-2736/2-21 від 07.07.2021 (вх. №5685).

19.07.2021 на адресу суду від Бучацької міської ради надійшла відповідь на вказаний вище запит суду, згідно з якою зареєстрованим місцем проживанням громадянки ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

19.07.2021 судом повідомлено позивача про отримання від органу реєстрації Бучацької міської ради відомостей щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

23.07.2021 позивач на виконання вимог ухвали Господарського суду Тернопільської області від 14.06.2021 надав суду докази надсилання третій особі копії позовної заяви із додатками та заяв з процесуальних питань.

23.07.2021 позивач звернувся до суду з клопотанням б/н від 23.07.2021 (вх. № 6102) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.07.2021 строк підготовчого провадження у справі №921/145/21 було продовжено на тридцять днів на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; підготовче засідання відкладено на 12:00 год. 09.08.2021; запропоновано учасникам справи надати (надіслати) суду визначені ст. ст. 166-168, 169 ГПК України заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

09.08.2021 відповідач звернувся до суду з клопотанням б/н від 09.08.2021 (вх. №6468) про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК України. Зокрема, відповідач вважає, що оскільки позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, яким затверджено проект землеустрою та надано земельну ділянку із земель державної власності у власність фізичній особі ОСОБА_2 , такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. На думку відповідача, предмет спору безпосередньо стосується прав та обов`язків як фізичної особи, щодо якої прийнято оспорювані накази, так і прав та обов`язків фізичної особи, якій в подальшому було відчужено спірну земельну ділянку на підставі договору дарування. В обґрунтування наведеного посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 08.05.2018 у справі №910/13755/17 та від 20.11.2018 у справі №911/44/17.

В підготовчому засіданні 09.08.2021, яке відбулось за участі повноважних представників позивача та відповідача, суд оголосив перерву до 14:30 год. 16.08.2021 для надання можливості позивачу ознайомитись із поданим відповідачем клопотанням б/н від 09.08.2021 про закриття провадження у справі. Присутніх в підготовчому засіданні 09.08.2021 повноважних представників сторін про підготовче засідання 16.08.2021 повідомлено під розписку (в матеріалах справи), третю особу відповідною ухвалою.

16.08.2021 позивачем через відділ діловодства господарського суду згідно з супровідним листом б/н від 13.08.2021 (вх. №6704) долучено до матеріалів справи заперечення на подане відповідачем клопотання про закриття провадження у справі з доказами їх надіслання на адреси інших учасників справи.

В підготовче засідання 16.08.2021 повноважний представник позивача прибув. Щодо задоволення вказаного вище клопотання відповідача та закриття провадження у справі заперечив з підстав, наведених у згаданих вище запереченнях. Стверджує, що зазначене клопотання є необґрунтованим та передчасно поданим. Вважає за доцільне розгляд клопотання відповідача проводити лише після вирішення судом клопотання позивача про призначення судової експертизи, оскільки без спеціальних знань не можливо встановити чи справді земельна ділянка загальною площею 2,000 га з кадастровим номером 0:01:002:0363 надана у власність ОСОБА_2 займає земельну ділянку площею 10,00 га, надану СФГ "Пензей" на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серії ТР №56, який було видано ОСОБА_3 для створення та ведення фермерського господарства. На думку позивача, лише після проведення судової експертизи можна буде вірно визначити юрисдикційність даного спору, встановити належного відповідача, предмет спору тощо.

Повноважний представник відповідача в підготовче засідання 16.08.2021 не прибув, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином (розписка - в матеріалах справи).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в підготовче засідання 16.08.2021 не прибула, хоча належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

П. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України передбачено, що вирішення заяв та клопотання учасників справи здійснює суд у підготовчому провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Враховуючи наведені вище приписи чинного процесуального законодавства, беручи до уваги те, що визначення юрисдикції спору має важливе значення для практичної реалізації принципу доступу до правосуддя, суд вважає за доцільне спочатку вирішити клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, заслухавши в підготовчому засіданні 16.08.2021 доводи та пояснення повноважного представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, дослідивши норми чинного законодавства, суд відзначає наступне:

Ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Ч. 1 ст. 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. п. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити у спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Поряд із цим, правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Ч. ч. 2-3 ст. 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та ст. ст. 118, 122 ЗК України.

Правовий аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Предметом позову у даній справі є вимоги СФГ "Пензей" про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-3773/14-19-СГ від 23.09.2019 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки загальною площею 2,000 га з кадастровим номером :01:002:0363 у власність, із зміною цільового призначення.

Як вже зазначалось вище, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що земельна ділянка, щодо якої відповідачем прийнято оспорюваний наказ, є частиною належної СФГ "Пензей" на праві постійного користування земельної ділянки площею 10,00 га, наданої згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ТР №56 ОСОБА_3 для створення Селянського фермерського господарства. Вважає, що його право користування на вказану земельну ділянку припинено не було, спірний наказ прийнятий всупереч чинному законодавству, є таким, що порушує його право користування земельною ділянкою, а тому має бути визнаний недійсним.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до оспорюваного позивачем наказу №19-3773/14-19-СГ від 23.09.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Передмістянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області та надано громадянину ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 2,000 га (кадастровий номер :01:002:0363) із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу - рілля) без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства.

21.11.2019 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за №19-3773/14-19-СГ від 23.09.2019 державним реєстратором Монастириської міської ради внесено запис про право власності ОСОБА_2 на вказану вище земельну ділянку.

29.01.2020 приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,000 га кадастровий номер :01:002:0363 та зареєстровано перехід права власності на вказану земельну ділянку до ОСОБА_1 на підставі договору дарування №27 від 29.01.2020. Станом на сьогоднішній день спірна земельна ділянка перебуває у власності фізичної особи ОСОБА_1 .

Зазначені вище обставини підтверджуються, зокрема, наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №258825734 від 28.05.2021.

У постанові від 19.02.2020 по справі №807/807/15 Велика Палата Верховного Суду вказала, що "якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів".

У постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №911/4111/16 та №911/4144/16 містяться правові висновки про те, що: справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/13755/17 вказано, що "Ураховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру, яким затверджено проект землеустрою та надано земельну ділянку із земель державної власності у власність фізичній особі, такий спір є приватноправовимі за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи. При цьому сама лише обставина, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не був зазначений позивачем під час подання позову як відповідач, не могла бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків такої особи".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №911/44/17.

Ч. 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

На думку суду, однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

За даних обставин, зважаючи на те, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру, яким затверджено проект землеустрою та надано земельну ділянку із земель державної власності у власність фізичній особі, реалізація оспорюваного наказу призвела до виникнення права власності на спірну земельну ділянку у фізичної особи, яка в подальшому її відчужила іншій фізичній особі за договором дарування, суд погоджується з доводами відповідача про те, що даний спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи та особи, яка в подальшому набула право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування.

При цьому сама лише обставина, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не був зазначений позивачем під час подання позову як відповідач, не може бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 2 ст. 231 ГПК України).

П. 2. ч. 2 ст. 185 ГПК України передбачено право суду результатами підготовчого засідання постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

На підставі наведеного, суд вважає за доцільне закрити провадження у даній на підставі п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК України та роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Ч. 2 ст. 123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, зважаючи на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а провадження у справі №921/145/21 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, сплачена позивачем згідно квитанції за №54785057 від 15.03.2021 сума судового збору в розмірі 2 270 грн підлягає поверненню СФГ "Пензей" з Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 123, 185, 231 п. 1 ч. 1, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №921/145/21.

2. Повернути Селянському (фермерському) господарству "Пензей" (с. Передмістя, Бучацький район, Тернопільська область, 48467, ідентифікаційний код 24637771, з Державного бюджету України 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору, сплаченого згідно квитанції за №54785057 від 15.03.2021.

3. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення 16.08.2021.

4. Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

5. Копію ухвали направити: Селянському (фермерському) господарству "Пензей" (вул. Тарнавського, 10/109, м. Тернопіль, 46024), Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області (вул. Лисенка, 20а, м. Тернопіль, 76002) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено 19.08.2021

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.М. Гирила