ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 серпня 2021 року Справа № 903/373/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу № 903/373/21

за позовом Державного комунального підприємства Луцьктепло, м. Луцьк

до Комунального підприємства Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт, м. Луцьк

про стягнення 444 013,02 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

26.05.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №1673/08 від 30.04.2021 Державного комунального підприємства Луцьктепло про стягнення з Комунального підприємства Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт 444 013,02 грн., з них: 415 552,95 грн. заборгованості за передану на підставі договору купівлі-продажу № 1-62 від 16.08.2013 теплову енергію, 12 525,86 грн. пені, 2 837,54 грн. процентів річних, 13 096,67 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013 щодо своєчасного та повного розрахунку за передану теплову енергію.

Ухвалою суду від 31.05.2021 було прийнято позовну заяву Державного комунального підприємства Луцьктепло до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.06.2021; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 15.06.2021 року.

14.06.2021 представник відповідача подав до суду відзив б/н від 14.06.2021 на позов, в якому позов в частині стягнення заборгованості визнає, у задоволенні позовних вимог про стягнення пені просить відмовити, посилаючись на те, що заборгованість виникла не з вини підприємства, а зумовлена, зокрема, невиконанням умов договорів орендарів відповідача; КП Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт є обласним комунальним підприємством, власником майна підприємства є Волинська обласна рада; оскільки відповідач є споживачем комунальної послуги теплопостачальної організації, вимога про стягнення з відповідача пені, починаючи з моменту введення карантину (12.03.2020) задоволенню не підлягає; штрафні санкції є надмірно великими порівняно зі збитками позивача; відповідач знаходиться в скрутному фінансовому становищі, що викликане незалежними від нього економічними обставинами.

В судовому засіданні 16.06.2021 представник позивача заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою ознайомлення з відзивом на позов відповідача та підготовки відповіді на відзив.

З метою забезпечення позивачу права на подачу відповіді на відзив, ухвалою від 16.06.2021 підготовче засідання було відкладено на 30.06.2021, запропоновано позивачу подати суду у строк до 29.06.2021 року відповідь на відзив відповідача.

29.06.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив №2286/08 від 29.06.2021.

В судовому засіданні 30.06.2021 представник відповідача звернувся з клопотанням про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження у зв`язку з необхідністю ознайомлення з відповіддю на відзив, яка станом на 30.06.2021 відповідачем не отримана.

Ухвалою суду від 30.06.2021 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів - до 30.08.2021 включно; підготовче засідання відкладено на 04.08.2021; запропоновано відповідачу подати суду у строк до 02.08.2021 року заперечення на відповідь на відзив на позов.

28.07.2021 представник відповідача подав клопотання б/н від 28.07.2021, в якому просив підготовче засідання проводити за його відсутності, розгляд справи призначити по суті.

В судовому засіданні 04.08.2021 представник позивача висловив думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Станом на 04.08.2021 інших заяв та клопотань від представників сторін не надходило.

Ухвалою суду від 04.08.2021 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 11.08.2021.

09.08.2021 від представника відповідача надійшла заява б/н від 06.08.2021 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням 11.-12.08.2021 у службовому відрядженні.

Клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання залишено судом без задоволення з огляду на те, що явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою.

Разом з цим, згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 24.01.2018, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

10.08.2021 від представника позивача надійшло клопотання №2757/08 від 10.08.2021, в якому представник позивача просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити повністю.

Враховуючи те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, судом 11.08.2021 було вирішено спір за відсутності представників сторін, зважаючи на те, що сторони належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на наступне.

16.08.2013 між Державним комунальним підприємством Луцьктепло як теплопостачальною організацією та Комунальним підприємством Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт як споживачем було укладено договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62, згідно з умовами п. 1.1. якого теплопостачальна організація відпускає теплову енергію у вигляді гарячої води (надалі - теплову енергію) споживачу, який зобов`язаний оплатити прийняту теплову енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію системи теплоспоживання (тепловикористального обладнання).

Згідно з п. 1.2. договору передбачено, що теплова енергія використовується споживачем через тепловикористальні установки для підтримання належного температурного режиму (обігрівання) належних йому приміщень (централізованого опалення).

Відповідно до п. 2.2.13 договору споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату теплової енергії. В разі несвоєчасної оплати сплачувати на вимогу теплопостачальної організації штрафні санкції.

Згідно з п. 2.2.16 договору, споживач зобов`язаний своєчасно з`являтися до теплопостачальної організації або направити свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату теплової енергії, надання теплопостачальній організації показників приладів обліку теплової енергії у строки, встановлені договором.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.1.1 договору споживач оплачує теплопостачальній організації вартість теплової енергії за встановленими тарифами згідно з показами приладів обліку (з врахуванням фактично спожитої теплової енергії до кінця розрахункового місяця), які надаються споживачем до 20 числа розрахункового місяця в теплопостачальну організацію (кабінет №313).

Тарифи на момент підписання даного договору такі:

-1 Гкал теплової енергії 754,67 грн. та ПДВ 150,93 грн.

Тарифи встановлюються нормативно-правовим актом уповноваженого органу державної влади або органу місцевого самоврядування (постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг України, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради тощо). У випадку прийняття нових тарифів вони є обов`язковими для обох сторін з часу введення їх в дію.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору рахунок за відповідний місяць, наданий споживачу теплопостачальною організацією, є одночасно актом приймання-передачі теплової енергії. Споживач зобов`язується щомісячно сплачувати за теплову енергію в наступному порядку:

- передоплату - до 01 числа розрахункового місяця, (в розмірі середньомісячного нарахування) на підставі виставленого рахунку, який отримується споживачем до 20 числа місяця, що передує розрахунковому в приміщенні теплопостачальної організації ( кабінет №313). Нез`явлення споживача до установленої дати у теплопостачальну організації для отримання рахунку не є підставою для відмови від здійснення передоплати;

- остаточний розрахунок - до 01 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі рахунку, який отримується споживачем до 20 числа розрахункового місяця в приміщенні теплопостачальної організації (кабінет №313). Нез`явлення споживача (його представника) до встановленої дати у теплопостачальну організацію для отримання рахунку не є підставою для відмови від оплати за теплову енергію.

Згідно з п. 5.4 договору визначено, що при порушенні строку оплати теплової енергії споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від суми боргу.

Договір набирає чинності з 01.10.2013 і діє безстроково (п. 6.1. договору).

На виконання умов договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013 за період жовтень грудень 2020 року, січень - квітень 2021 року позивач передав відповідачу теплової енергії на загальну суму 415 552,95 грн., призначену для опалення належних відповідачу приміщень, що підтверджується рахунками за теплову енергію (а.с. 10-16).

Відповідач належним чином взятих на себе зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку не виконав, оплату за відпущену йому теплову енергію не здійснив.

Як зазначив позивач у позовній заяві, оплата в розмірі 127 000 грн. була зарахована в рахунок погашення заборгованості за минулий період.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за передану теплову енергію на час розгляду справи становить 415 552,95 грн. та визнається відповідачем.

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 415 552,95 грн., або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв`язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару в повному обсязі вимога позивача про стягнення з відповідача 415 552,95 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Внаслідок порушення відповідачем строків оплати вартості переданої теплової енергії позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 12 525,86 грн., проценти річних в розмірі 2 837,54 грн., збитки, завдані інфляцією, в розмірі 13 096,67 грн. (розрахунки - а.с.24).

Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Зазначеною нормою встановлено, що теплова енергія не використовується для безпосереднього споживання людиною, а визначає перелік господарських і технологічних потреб, де її застосування можливе, а саме: для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів.

Зазначеною вище статтею також визначено, що балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами. Ця норма чітко розмежовує відносини - окремо у сфері теплопостачання та у сфері надання житлово-комунальних (комунальних) послуг, а саме:

1) у сфері теплопостачання встановлюються відносини шляхом укладення договору про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії між теплопостачальним підприємством і власником (будинку, групи будинків, житлового комплексу), або балансоутримувачем (ЖЕК, ОСББ, виконавець послуг, який надає послуги з управління та/або послуги із забезпечення гарячою водою, опаленням), а не з кінцевими споживачами - власниками приміщень таких будинків. Враховуючи відсутність затвердженого типового договору про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії, такий договір укладається його сторонами з урахуванням норм законодавства, що регулює відносини у сфері теплопостачання (Закон України "Про теплопостачання", Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 N 1198) з дотриманням процедури укладення договорів, визначеної главою 53 Цивільного кодексу України;

2) у сфері житлово-комунальних/комунальних встановлюються відносини шляхом укладення договору про надання відповідних послуг між власником, або балансоутримувачем (будинку, групи будинків, житлового комплексу), та кінцевими споживачами (власниками приміщень таких будинків). Такий договір укладається відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630.

Тобто у контексті Закону України "Про теплопостачання" споживачем є власник, або балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу), який використовує теплову енергію для господарських і технологічних потреб, таких як для опалення, для підігріву питної води та для інших господарських і технологічних потреб, і не є споживачем власник окремого приміщення (кінцевий споживач), який в результаті господарської і технологічної діяльності балансоутримувача отримує відповідні житлово-комунальні/комунальні послуги.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що:

комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Тобто кінцевий споживач отримує не теплову енергію, а відповідну житлово-комунальну/комунальну послугу.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 904/7024/17, частина четверта статті 19, частина третя статті 24 Закону України "Про теплопостачання" містять загальне правило про необхідність споживання теплової енергії на підставі договору для суб`єктів, теплоспоживче обладнання яких (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввод приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі, за наявності у цих суб`єктів індивідуального приладу обліку теплової енергії, тоді як відносини зі споживання теплової енергії фізичними особами, що мають статус суб`єкта господарювання, та/або юридичними особами, житлові/нежитлові приміщення яких розмішені у складі багатоквартирного будинку і які є її кінцевими споживачами, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з п. 1.2 договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013 теплова енергія використовується споживачем через тепловикористальні установки для підтримання належного температурного режиму (обігрівання) належних йому приміщень (централізованого опалення).

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що КП ІАЦ "Волиньенергософт" є обласним комунальним підприємством, власником майна підприємства є Волинська обласна рада, На балансі підприємства знаходиться будівля загальною площею 5877,3 кв.м за адресою: м. Луцьк, вул. Винниченка,67. Значна частина площ у цій будівлі здається в оренду (приблизно 60 % площ) бюджетним установам та громадським організаціям.

Враховуючи викладене, відповідач - КП ІАЦ "Волиньенергософт", як балансоутримувач приміщення, на підставі укладеного з позивачем договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013 отримував теплову енергію як товарну продукцію, та не є споживачем поставленої теплової енергії, як житлово-комунальної послуги.

А тому дія п. 4 ч. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 № 530-ІХ, згідно з якою на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, на відповідача КП ІАЦ "Волиньенергософт" в частині правовідносин, що виникли на підставі договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013, не розповсюджується.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Приписами ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.4 договору сторони узгодили відповідальність споживача при порушенні строку оплати теплової енергії у вигляді сплати теплопостачальній організації пені в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від суми боргу.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що розрахунок є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства. Пеня обмежена подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня.

Таким чином, стягненню з відповідача у зв`язку із порушенням строку виконання зобов`язання з оплати вартості переданої теплової енергії підлягає 12 525,86 грн. пені.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено також до стягнення проценти річних у розмірі 2 837,54 грн. за період листопад 2020 квітень 2021 та збитки, завдані інфляцією, у розмірі 13 096,67 грн. за період листопад 2020 квітень 2021.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми процентів річних та збитків, завданих інфляцією, суд встановив, що розрахунок є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, стягненню з відповідача у зв?язку із порушенням строку виконання зобов?язання з оплати вартості переданої теплової енергії підлягає 2 837,54 грн. процентів річних, 13 096,67 грн. збитків, завданих інфляцією.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Інформаційно-аналітичний центр Волиньенергософт (43021, м.Луцьк, вул. Винниченка, буд. 67, ) на користь Державного комунального підприємства Луцьктепло (43021, м.Луцьк, вул. Гул-Артемовського, 20, ) 415 552 грн. 95 коп. заборгованості, 12 525 грн. 86 коп. пені, 2 837 грн. 54 коп. процентів річних, 13 096 грн. 67 коп. збитків, завданих інфляцією, 6 660 грн. 20 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 12.08.2021.

Суддя І. О. Якушева