ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2388/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву (вх.№2-1021/21 від 09.08.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Холдинг" (68303, Одеська обл., Кілійський р-н, місто Кілія, вул. Київська, буд. 137 А, ) про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) Приватного Підприємства "Вітязь" (68300, Одеська обл., Кілійський р-н, місто Кілія, вул. Торгова (Пролетарська), буд. 57, кв. 105, )

ВСТАНОВИВ:

09.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Холдинг" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного Підприємства "Вітязь", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 612 424 грн та судові витрати.

Обґрунтовуючи позові вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду від 06.01.2020 в частині оплати наданих сільськогосподарських послуг.

Одночасно із позовною заявою ТОВ "Південь Агро Холдинг" подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-яких банківських установах, та належать ПП "Вітязь" в межах ціни позову у розмірі 612 424 грн.

Необхідність у забезпеченні позову, на думку позивача, викликана існуванням реальної загрози невиконання судового рішення боржником та можливістю зникнення грошей з рахунків Приватного Підприємства "Вітязь" після отримання ним позовної заяви.

Відповідь боржника на претензію щодо відсутності укладеного між сторонами договору свідчить, за думкою позивача, про відсутність наміру у Приватного Підприємства "Вітязь" виконувати рішення суду.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно частин 2, 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, подана Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Холдинг" заява про забезпечення позову, в порушення вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття.

Посилання заявника на невиконання відповідачем у добровільному порядку зобов`язання за договором, жодним чином не можуть свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Фактично міркування заявника про можливість ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог є лише припущеннями заявника, яке не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Жодних доказів, що свідчать про наявність у Приватного Підприємства "Вітязь" наміру виведення грошових коштів з рахунків, позивачем не надано.

Посилання позивача на твердження боржника щодо відсутності договірних відносин між сторонами також не можуть бути підставою для накладення арешту на грошові кошти, а наявність або відсутність відповідних правовідносин входить до предмету дослідження при розгляді справи по суті.

Крім того, суд зазначає, що наявність заборгованості за договором є підставою для нарахування штрафних санкцій та звернення до суду з відповідним позовом, однак не є безумовною підставою для накладення арешту на грошові кошти боржника.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Холдинг".

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Холдинг" про забезпечення позову за вх.№2-1021/21 від 09.08.2021 по справі №916/2388/21.

Ухвала суду набирає законної сили 11.08.2021 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Ю.М. Щавинська