РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2021Справа № 910/3342/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДСПЕЦТРАНС»

до Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАГОНТРАНСІНВЕСТ»

про стягнення 689 950, 00 грн,

за участі представників:

позивача - Оприсняк Б.Р.,

відповідача - Дейнека В.М.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДСПЕЦТРАНС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАГОНТРАНСІНВЕСТ» про стягнення 689 950, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди залізничного рухомого складу № 29/18 ОВ від 29 січня 2018 року щодо передання в оренду технічно справного та придатного до перевезення вагону. Оскільки, переданий згідно акту прийому-передачі вагонів в оренду від 01 лютого 2018 року вагон № 56692411 виявився непридатним до використання за цільовим призначенням, позивач на підставі ст. 762 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача орендну плату, сплачену за спірний вагон в розмірі 689 950, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

30.03.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він заперечує проти доводів позову та просить відмовити у його задоволенні. Свої доводи обґрунтовує тим, що зобов`язання відповідача за договором припинені їх виконанням, проведеним належним чином, шляхом їх прийняття управненою стороною - позивачем, що підтверджується відповідними первинними документами.

Одночасно з поданням відзиву, відповідач заявив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, в якій вказує, що предмет доказування у справі вимагає проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи.

05.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує, що з огляду на умови укладеного між ними договору, вагон брався в оренду з метою здійснення перевезень вантажів. У зв`язку з тим, що у спірного вагону закінчився рекомендований термін експлуатації, його використання було неможливим. В підтвердження своїх доводів заявник просив долучити до матеріалів справи копію висновку експерта № 1186 від 31.01.2021 за результатами проведення судової залізнично-транспортної експертизи за позовом ТОВ «ТРЕЙДСПЕЦТРАНС» до ТОВ «ВАГОНТРАНСІНВЕСТ» про стягнення коштів за договором.

21.04.2021 від відповідача надійшли заперечення щодо доводів позивача, наведених у відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2021 вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.05.2021.

24.05.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-економічної та залізнично-транспортної експертизи № 2108/2109-21 від 20.05.2021.

У підготовчому засіданні 25.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 15.06.2021.

11.06.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення з урахуванням наданого відповідачем експертного висновку. У своїх поясненнях позивач звертає увагу на відсутність у судового експерта відповідної кваліфікації на надання відповідей на друге та третє запитання, поставлені перед експертом. Крім цього, позивач вказує на те, що наданий висновок не містить відомостей про повідомлення залученого фахівця Пуларія А.Л. про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384 КК України, що свідчить про те, що такий висновок не можна вважати належним доказом.

11.06.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів щодо витрат на професійну правничу допомогу.

14.06.2021 від позивача надійшли пояснення щодо доказів, які мають ознаки недопустимих доказів, а саме довідки 2612, яка на думку позивача отримана з порушенням закону.

14.06.2021 від відповідача надійшли пояснення щодо додаткових пояснень позивача, що надійшли до суду 11.06.2021, в яких відповідач вказує на хибність доводів позивача та вважає наданий експертний висновок належним доказом у справі.

У підготовчому засіданні 15.06.2021 оголошено перерву до 13.07.2021.

16.06.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому заявником надано пояснення та докази в підтвердження походження довідки 2612.

25.06.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів щодо витрат на професійну правничу допомогу.

У підготовчому засіданні 13.07.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в цьому ж судовому засіданні, в судовому засіданні судом заслухав пояснення сторін, дослідив докази та оголосив перерву у судовому засіданні до 11.08.2021.

19.07.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів щодо витрат на професійну правничу допомогу.

05.08.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів щодо витрат на підготовку експертного висновку.

У судовому засіданні 11.08.2021 судом проведено судові дебати. Під час судових дебатів представником позивача заявлено про підтримання позовних вимог в повному обсязі, а також про те, що заяву про розподіл судових витрат ним буде подано протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також заявив клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також витрат на проведення експертизи. Судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі та призначено судове засідання з розгляду клопотання відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також витрат на проведення експертизи на 25.08.2021 року о 16:10.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДСПЕЦТРАНС» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАГОНТРАНСІНВЕСТ» (орендодавець) було укладено договір № 29/18 ОВ оренди залізничного рухомого складу (далі - Договір), за умовами якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад орендодавця (РС, вагони), технічно придатний до перевезень. Норми РС, кількість, модель, рік побудови і вид РС зазначаються в Актах прийому-передачі вагонів в оренду, що є його невід`ємною частиною (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.3 Договору визначено, що орендодавець передає орендарю РС, який має право виходу на коліях загального користування та курсування по залізницях країн СНД і Балтії, крім РФ. При цьому орендарю забороняється використовувати РС на тимчасово непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим).

Згідно п. 2.1 Договору передача рухомого складу в оренду проводиться на залізничних станціях вказаних орендарем, з оформленням акту прийому-передачі з датою календарного штемпеля в перевізних документах, яка підтверджує прибуття вагонів на станцію вказану орендарем, якщо інше не погоджено сторонами у Додаткових угодах до даного Договору.

Акти прийому-передачі підписуються уповноваженими представниками сторін. В актах прийому-передачі фіксуються номери вагонів, модель, вид РС, дати побудови, технічний стан рухомого складу, переданого в оренду (п. 2.2 Договору).

Розділ 3 Договору визначає обов`язки сторін.

Так, відповідно до пп. 3.1.1 Договору орендодавець передає орендарю РС в технічно справному стані.

Підпунктом 3.1.2 Договору визначено обов`язок орендодавця здійснювати планові (деповські і капітальні) ремонти РС, а також поточні ремонти з відчіпленням від поїзда.

Поряд із цим, підпунктами 3.2.3, 3.2.4 Договору визначено обов`язки орендаря за свій рахунок забезпечувати схоронність рухомого складу, його обладнання та комплектуючих, а також підтримку його в справному стан, забезпечувати заходи протипожежної безпеки та безпеки перевезення; здійснювати технічне обслуговування рухомого складу з відчіпленням його від поїзда і при підготовці під завантаження, за винятком поточних ремонтів, необхідність в проведенні яких виникла з причин, що вказані в п. 3.1.2.

Згідно пункту 4.3 Договору розмір орендної плати узгоджується сторонами в Додатках до даного Договору.

У п. 4.4 Договору визначено, що орендна плата сплачується до кінця поточного місяця оренди, у розмірі 100% орендної плати за наступний місяць оренди, на підставі рахунку, виставленого орендодавцем.

Відповідно до п. 4.7 Договору, орендодавець направляє акт наданих послуг орендарю не пізніше 3 (третього) числа місяця, наступного за звітним місяцем оренди. Орендар протягом 5-ти днів з моменту отримання оригіналу акта наданих послуг, повинен затвердити і запевнити його зі свого боку печаткою і направити його орендодавцю, а у разі виникнення зауважень по акту наданих послуг, в цей же термін направляє письмові зауваження орендодавцю.

Згідно п. 8.1 Договору, в редакції Додаткової угоди № 1 від 03.12.2018 до Договору, цей Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх погашення.

01.02.2018 сторонами підписано акт прийому-передачі вагонів в оренду, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду залізничний вагон № 56692411, модель № 12-753, 21.09.1985 року побудови.

Згідно зазначеного акту, технічний стан вагону визначено як технічно справний.

Додатками № 1 від 29.01.2018, № 3 від 23.05.2018, № 4 від 19.07.2018, № 5 від 15.08.2018, № 6 від 22.10.2018, № 8 від 25.02.2019, № 9 від 29.03.2019, № 10 від 26.04.2019, № 11 від 25.05.2019, № 12 від 25.06.2019, № 13 від 23.08.2019, № 14 від 23.09.2019, № 15 від 24.10.2019, № 16 від 15.11.2019 та № 17 від 19.12.2019 сторонами узгоджувався розмір орендної плати, який становив 850, 00 грн, 1 000, 00 грн, 1 050, 00 грн, 1 100, 00 грн, 1 150, 00 грн, 1 100, 00 грн, 1 150, 00 грн, 1 100, 00 грн, 1 000, 00 грн, 700, 00 грн, 650, 00 грн, 700, 00 грн, 750, 00 грн, 700, 00 грн та 650, 00 грн відповідно.

На виконання вимог договору, сторонами оформлювались акти виконаних робіт № 56 від 28.02.2018 на суму 23 800, 00 грн, № 271 від 31.07.2018 на суму 31 000, 00 грн, № 332 від 31.08.2018 на суму 32 550, 00 грн, № 345 від 30.09.2018 на суму 33 000, 00 грн, № 422 від 31.10.2018 на суму 34 100, 00 грн, № 559 від 30.11.2018 на суму 34 500, 00 грн, № 592 від 31.12.2018 на суму 35 650, 00 грн, № 33 від 31.01.2019 на суму 35 650, 00 грн, № 121 від 28.02.2019 на суму 32 200, 00 грн, № 210 від 31.03.2019 на суму 34 100, 00 грн, № 256 від 30.04.2019 на суму 34 500, 00 грн, № 360 від 31.05.2019 на суму 34 100, 00 грн, № 403 від 30.06.2019 на суму 30 000, 00 грн, № 491 від 31.07.2019 на суму 21 700, 00 грн, № 565 від 31.08.2019 на суму 21 700, 00 грн, № 585 від 30.09.2019 на суму 19 500, 00 грн, № 30 від 31.10.2019 на суму 21 700, 00 грн, № 87 від 30.11.2019 на суму 22 500, 00 грн, № 138 від 31.12.2019 на суму 21 700, 00 грн, б/н від 31.01.2020 на суму 20 150, 00 грн, а також акти надання послуг № 26 від 31.03.2018 на суму 27 900, 00 грн, № 38 від 30.04.2018 на суму 28 500, 00 грн, № 46 від 31.05.2018 на суму 29 450, 00 грн, № 52 від 30.06.2018 на суму 30 000, 00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що у період з лютого 2018 року по січень 2020 року ним було сплачено 689 950, 00 грн орендної плати за орендований рухомий склад, проте його використання виявилось неможливим через прострочений плановий ремонт та вичерпаний термін служби, у зв`язку з чим позивач просить повернути сплачену орендну плату на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на те, що в даному випадку позивач прийняв виконання зобов`язань за договором шляхом підписання без зауважень актів наданих послуг, а відтак господарські зобов`язання вважаються припиненими у відповідності до вимог ч. 1 ст. 203 ГК України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Договір за своєю правовою природою є правочином, який відповідно до ст. 202 ЦК України є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За встановленими обставинами справи, 01.02.2018 сторонами підписано акт прийому-передачі вагонів в оренду, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду залізничний вагон № 56692411.

У період з лютого 2018 року по січень 2020 року рухомий склад перебував в оренді позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів виконаних робіт та актів надання послуг. Позивач сплачував за орендоване майно орендну плату, яка загалом за спірний період склала 689 950, 00 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 6 статті 762 ЦК України унормовано, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. Подібні правові висновки викладені у пункті 31.4 постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17.

Суд звертає увагу на те, що Закон не містить переліку обставин, які звільняють наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) на підставі частини шостої статті 762 ЦК України, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі обставини одночасно позбавляють орендаря можливості користуватись об`єктом оренди і він не відповідає за це.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.08.2018 у справі № 910/4320/17, право наймача вимагати зменшення плати або звільнення від неї через обставини, за які він не відповідає, та які впливають на можливість користування майном, передбачено законом.

При настанні таких обставин вже після укладення договору оренди доказами на підтвердження неможливості використання майна можуть бути, зокрема, сертифікат торгово-промислової палати щодо форс-мажорних обставин, документально оформлені результати розгляду заяв та скарг до правоохоронних органів, акт державного виконавця про арешт майна та його передачу третій особі на відповідальне зберігання, судове рішення у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні майном, висновок судової експертизи про аварійний стан об`єкта оренди, рішення компетентного державного органу про початок його реконструкції, реставрації чи капітального ремонту тощо.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 905/1601/17.

Обґрунтовуючи наявність підстав для застосування положень ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення його від сплати орендної плати, позивач вказує, що залізничний вагон № 56692411 був йому переданий в несправному стані, що унеможливило його використання за цільовим призначенням.

Доводи позивача ґрунтуються на тому, що відповідно до довідок 2651, 4915, виданих філією «ГІОЦ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», спірний вагон має прострочений плановий вид ремонту та вичерпаний термін служби.

Так, вагон № 56692411 побудований у 1985 році, термін служби вагона - 22 роки. Останній капітальний ремонт здійснений 27.03.2014, останній плановий вид ремонту здійснений 21.03.2012. термін служби закінчився 12.03.2017.

Також, на замовлення позивача Львівським НДІСЕ було проведено судову залізнично-транспортну експертизу, результати якої оформлені висновком експерта № 1186 від 31.01.2021.

На вирішення експерта було поставлено таке питання:

«Чи можливе відповідно до нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України, використання та експлуатація залізничного вантажного вагона №56692411 станом на 01.02.2018 та станом на 11.03.2021 (якщо ні, то чому саме)?».

Судовим експертом надано висновок з поставленого питання, згідно якого, відповідно до нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України, використання за призначенням та експлуатація залізничного вантажного вагона №56692411 станом на 01.02.2018 та станом на 11.03.2021 не була можливою у зв`язку з непроведенням даному вагону деповського ремонту до вказаних дат. Окрім цього станом на 11.03.2021 у вагона №56692411 закінчився рекомендований термін експлуатації відповідно до технічного рішення (до 12.03.2017).

Поряд із цим, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/19376/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдспецтранс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагонтрансінвест» грошові кошти у розмірі 371 400, 00 грн як ринкову вартість вагона № 56692411, який фактично заблокований.

В зазначеному судовому рішенні вказано, що обставини щодо не можливості повернення орендарем на визначену орендодавцем станцію повернення орендованого вагону № 56692411 підтверджується сторонами у їх заявах по суті спору та листуванні, долученому до матеріалів справи. Крім того, сторонами визнається, що вагон № 56692411 перебуває на станції Дар`ївка Луганської Залізниці.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також враховується, що на замовлення відповідача Дніпропетровським НДІСЕ було проведено комплексну судово-економічну та залізнично-транспортну експертизу, результати яких оформлені висновком експертів № 2108/2109-21 від 20.05.2021.

Так, на вирішення експертизи поставлені наступні питання:

1. Чи підтверджується документально виконання умов Договору № 29/18 ОВ оренди залізничного рухомого складу від 29.01.2018 року орендодавцем ТОВ «ВАГОНТРАНСІНВЕСТ» і орендарем ТОВ «ТРЕЙДСПЕЦТРАНС» за період з 29.01.2018р. по 31.01.2020р. щодо залізничного вантажного напіввагону № 56692411?

2. Просимо сформулювати можливі варіанти використання залізничних вантажних напіввагонів поза межами магістральних колій (колій загального користування).

3. Чи можливо продовжити строк служби залізничного вантажного напіввагону № 56692411 згідно нормативних документів? Якщо так, то що для цього потрібно?

За результатами проведення експертизи, сформовано такі висновки:

По першому питанню. Виконання умов Договору № 29/18 ОВ оренди залізничного рухомого складу від 29.01.2018 року орендодавцем ТОВ «ВАГОНТРАНСІНВЕСТ» і орендарем ТОВ «ТРЕЙДСПЕЦТРАНС» за період з 29.01.2018р. по 31.01.2020р. щодо залізничного вантажного напіввагону № 56692411 документально підтверджується на загальну суму 689 950, 00 грн;

По другому питанню. Вагони поза межами магістральних колій можна використовувати наступним чином, а саме:

- перевезення вагонами вантажів на коліях підприємств для забезпечення виробничого процесу;

- використання вагону як ємності для зберігання матеріалів на своїх осях з можливістю пересування по коліях підприємств.

По третьому питанню. Нормативний термін служби напіввагона моделі 12-753 за №56692411 складає 22 роки.

Згідно довідок 1 та 2 (рис.5,6) напіввагон моделі 12-753 за №56692411 експлуатувався на залізничних коліях протягом 36 років.

Нормативний термін служби вагона№56692411 закінчився в 2007 році.

Вагон пройшов подовження терміну служби у 2007 та 2012 роках.

Дія подовження терміну служби закінчилася в 2017 році.

В 2006 році вагону проведена модернізація з заглушення дверних пройомів.

Останній капітальний ремонт був зроблений 27.03.2014р.

Останній деповський ремонт був проведений 21.03.2012р.

12.06.2016 р. вагону проведено ТОВ-1.

Так як у вагона за №56692411 закінчився полуторний нормативний строк служби (2018 рік), подальше подовження терміну служби можливе тільки після проведення КРП (капітальний ремонт з подовженням) на 11 років до 2029 року.

Висновок по першому питанню надано судовим експертом Мосіяш С.М.

Висновок по другому та третьому питаннях надано судовим експертом Андрєєвим В.С. із залученням фахівця - керівника центру технічної діагностики та неруйнівного контролю на залізничному транспорті, кандидата технічних наук, доцента кафедри «Вагони» «Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна» Пуларія А.Л.

Щодо недопустимості використання експертного висновку в частині другого та третього питань через відсутність у судового експерта відповідної кваліфікації та залучення до проведення експертизи особи, яка не є експертом, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Статтею 98 ГПК України унормовано, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Згідно з приписами статті 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Статтею 10 вказаного Закону унормовано, що судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Судовому експерту забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки та пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

Згідно з наведеними положеннями ГПК України та Закону України «Про судову експертизу» висновок експерта у господарській справі може бути наданий державною спеціалізованою установою, судовим експертом, який не є працівником такої установи та іншим фахівцем (експертом) з відповідної галузі знань у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про судову експертизу».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року в справі № 910/702/17.

Наведеним спростовуються доводи позивача щодо недопустимості використання наданого відповідачем експертного висновку в частині другого та третього питань.

Таким чином, можна дійти висновку, що непроведення відповідачем деповського та/або капітального ремонту з подовженням терміну служби вагона унеможливлені через неможливість позивача повернути спірний вагон, що встановлено судовим рішенням у справі № 910/19376/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що підпунктами 3.2.3, 3.2.4 Договору визначено обов`язок орендаря щодо забезпечення схоронності рухомого складу, підтримки його в справному стані та здійснення технічного обслуговування.

Враховуючи, що спірному вагону може бути подовжено термін служби, суд знаходить слушними доводи відповідача, що залізничний вагон № 56692411 не перестав бути об`єктом цивільних прав.

Судом враховується, що за предметом Договору (розділ 1 Договору), наданий в оренду рухомий склад має бути придатний до перевезень, мати право виходу на колії загального користування та курсування по залізницях країн СНД і Балтії, крім РФ. При цьому орендарю забороняється використовувати РС на тимчасово непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим).

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження включено селище міського типу Новодар`ївка, в якому знаходиться станція Дар`ївка.

Згідно акту прийому-передачі вагонів в оренду від 01.02.2018, станція приймання-передачі вагону в оренду - Дар`ївка.

При цьому станцію передачі вагону в оренду визначає саме орендар (п. 2.1 Договору). Отже, вагон був переданий на станції Дар`ївка саме за ініціативою орендаря, а не орендодавця.

Слід також зауважити, що умовами п. 1.3 Договору заборонено орендарю використовувати рухомий склад на тимчасово непідконтрольній території України, де зараз фактично знаходиться вагон № 56692411. У зв`язку з чим, використання вагону за призначенням є неможливим, з огляду на обрану позивачем станцію приймання-передачі вагону.

Як вбачається з інформації щодо дислокації вагону, наданої позивачеві філією «ГІОЦ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» як додаток до листа № 59/479 від 19.03.2020, 28.02.2017 вагон № 56692411 вибув зі станції Кипуча та 01.03.2017 прибув на станцію Дар`ївка. Відповідно до графи «Индекс поезда», наразі спірний вагон використовується на коліях підприємства ТОВ «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» та не курсує по коліях загального користування.

При цьому, попри те, що термін служби спірного вагона закінчився у 2017 році, сам вагон не перестав бути об`єктом цивільних правовідносин, оскільки подальше подовження терміну служби можливе після проведення відповідачем капітального ремонту з подовженням, який не можливо здійснити через неповернення позивачем вагону відповідачеві.

Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає, що відсутні підстави стверджувати, що об`єкт оренди не може використовуватись позивачем, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування положень ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Призначити судове засідання з розгляду клопотання відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також витрат на проведення експертизи на 25.08.2021 року о 16:10. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-Б, зал судових засідань № 5.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 11.08.2021.

Суддя О.С. Комарова