ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2447/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Калашников Г.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, )
до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, 1 поверх, )
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників:

позивача - Черепов П.О.;

відповідача - Закревський А.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача збитки в розмірі 42 146,432 доларів США, що еквівалентно 1 171 110,20грн. та судовий збір у розмірі 17 566,65грн. шляхом звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 . Визначити спосіб реалізації квартири шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В якості правових підстав, позивач посилається на правові норми Цивільного кодексу України, Закону України "Про іпотеку", Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 22.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження на 20.07.2021.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує повністю, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Як зазначає відповідач, Харківська міська рада не набула статусу власника квартири, оскільки у встановленому Законом порядку таке право не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відсутність судового рішення в частині передачі майна в комунальну власність м. Харкова позбавляє орган місцевого самоврядування прийняти таке нерухоме майно та вчинити відповідні дії з державної реєстрації права власності на квартиру за Харківською міською радою.

Крім того, як зазначає відповідач, в матеріалах справи відсутні докази присудження судом на користь позивача неустойки за життя ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі зазначеного, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач у письмових поясненнях на відзив проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на те, що державна реєстрація не є підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності. Як зазначає позивач, за прямою вказівкою закону (ст.1277 Цивільного кодексу України) спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням, Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст.1231 Цивільного кодексу України.

Що стосується заборгованості у вигляді нарахувань неустойки, проти якої також заперечує відповідач, позивач зазначив про те, що таке нарахування не відбувалось.

В судовому засіданні 05.08.2021 без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 12.08.2021.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить суд в його задоволенні відмовити.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено наступне.

07.03.2008 між Акціонерним товариством "УкрСиббанк" (позивач) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 46 000,00 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти в повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 05.03.2038, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

За умовами п.1.3 договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,90% річних.

В забезпечення виконання зобов`язання по поверненню кредитних коштів, між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "УкрСиббанк" було укладено договір іпотеки № 88 від 07.03.2008, за умовами якого позичальник передав в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Дізнавшись про смерть Позичальниці - ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , банк направив до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців від 16.06.2011 за № 529/30-31. Відповідно до повідомлення державної нотаріальної контори від 29.06.2011 та 12.10.2018 Четвертої Харківської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 629/2011 та станом на 12.10.2018 спадкоємці померлого до нотаріальної контори не звертались, свідоцтво про право на спадщину на майно спадкодавця не видавалось.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.04.2019, залишеним без змін постановою Верховного суду від 20.01.2021, визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, після смерті ОСОБА_1 залишилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29.04.2021 складає 42 146,43 доларів США, що еквівалентно 1 171 110,21грн., з яких: 41 527,69 доларів США заборгованість за кредитом та 618,74 доларів США заборгованість за процентами, нарахованими до 17.03.2011.

Оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.04.2021 вбачається, що спірне майно залишається зареєстрованим за померлою ОСОБА_1 , а відповідач, на переконання позивача, набув право власності на спірне майно після ухвалення рішення суду про визнання спадщини відумерлою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті ОСОБА_1 залишилась заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 311746000 від 07.03.2008, яка станом на 29.04.2021 складає 42 146,43 доларів США, з яких:

- 41 527,69 доларів США заборгованість за кредитом;

- 618,74 доларів США заборгованість за процентами, нарахованими до 17.03.2011.

Позивач на підтвердження факту видачі кредитних коштів ОСОБА_1 та відповідно розміру такої заборгованості за споживчим кредитом, окрім договору про надання споживчого кредиту № 311746000 від 07.03.2008, надав довідки-розрахунки заборгованості та довідку про рух коштів по рахунку, які підписані представником позивача. Відповідні документи суд не визнає належними та допустимими доказами, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити, визначений Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України № 254 від 18.06.2003 (далі - Положення № 254), який був чинним у період видачі позивачем кредиту.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до п.1.19-1 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" меморіальний ордер це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку України.

У гл.5 Положення № 254 інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Отже виписка з особового рахунка клієнта банку (банківська виписка з рахунку позичальника) може слугувати документом, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів - первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт надання кредитних коштів ОСОБА_1 та їх розмір.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що ним не набуто права власності на спірну квартиру, яка є відумерлою спадщиною, оскільки у встановленому законом порядку таке право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за відповідачем не зареєстроване.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем факту надання ОСОБА_1 кредиту та, відповідно, факту наявності перед ним заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 42 146,43 доларів США, суд не надає оцінки цим запереченням.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Що стосується розподілу судових витрат, суд керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі плати судового збору покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.73-74, 76-79, 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду або через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено "19" серпня 2021 р.

Суддя Т.А. Лавренюк