ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.08.2021 м. Ужгород Справа № 907/453/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/453/21

за позовом Управління поліції охорони в Закарпатській області, м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЛВА», м. Мукачево про стягнення суми 12 859,71 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 12 859,71 грн. заборгованості за Договорами про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагування наряду поліції охорони № 2п 0034 від 01.01.2020, № 2п 0535 від 01.02.2020 та за Договором про спостереження за ручними системами тривожної сигналізації № 2п 0536 від 01.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по договорах в частині своєчасної оплати за надані послуги, чим порушено вимоги ст. 526, Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/453/21, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.06.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 18.06.2021 була надіслана відповідачу 22.06.2021 рекомендованим листом, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: Україна, 89600, Закарпатська обл., місто Мукачеве, вул. Підопригори, будинок 5, та як вбачається з відстеження поштового відправлення отримана ним 25.06.2021.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався. У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїми правами на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2020 між Управлінням поліції охорони в Закарпатській області (далі Позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЛВА» (далі Відповідач, Замовник) укладено договір про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагування наряду поліції охорони № 2п 0034 від 01.01.2020 (складські приміщення за адресою: м. Мукачево, вул. Підопригори,5/147 ), № 2п 0535 від 01.02.2020 (магазин «Весна) за адресою: м. Мукачево, вул. Підопригори, 5) (далі Договори).

За умовами п. 1.1. Договорів Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується здійснювати охорону Майна Замовника на Об`єкті та обслуговування Сигналізації - на цьому Об`єкті. За цим Договором Виконавець не приймає Майно Замовника на зберігання і не вступає у володіння ним.

Охорона Майна, що знаходиться на Об`єкті, здійснюється Виконавцем у дні і години, вказані у Дислокації, (додаток 1 до Договору). Вказівки Виконавця щодо виконання встановленого режиму охорони, впровадженню та утриманню сигналізації у відповідності з діючими нормативними актами МВС України є обов`язковими для Замовника. Періодом охорони майна на Об`єкті вважається час з моменту прийняття Виконавцем сигналізації, якою обладнаний Об`єкт, під спостереження ПЦС до зняття її з-під спостереження Замовником або його уповноваженими особами у відповідності до Інструкції з правил користування сигналізацією (далі - Інструкція) (додаток 5 до Договору) (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договорів).

Згідно п. 2.1 Договорів 2.1. Ціна охоронних послуг за цим Договором є договірною і визначається Сторонами в Розрахунку та Протоколі узгодження договірної ціни (додатки №№ 2, 3 до Договору), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.п.4.1.1, 4.1.2 Договорів Виконавець зобов`язаний здійснювати охорону майна Замовника, що знаходиться на Об`єкті, у відповідності до умов цього Договору. У разі надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації на Об`єкті в період охорони: - негайно направити НР на Об`єкт для вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації; - в разі необхідності сповістити Замовника або його уповноважену особу про спрацювання сигналізації на Об`єкті з метою виявлення причин спрацювання сигналізації; - в разі виявлення слідів проникнення на Об`єкт або спроб проникнення на Об`єкт сповістити про це Замовника; - в разі виявлення на Об`єкті в період охорони будь-яких осіб вжити заходів щодо їх затримання та передачі правоохоронним органам; - забезпечити охорону майна на Об`єкті після спрацювання сигналізації до прибуття на Об`єкт Замовника, але не більше 1-ї години з моменту попередження Замовника. Візуальний контроль понад 1-у годину здійснюється за додаткову оплату, виходячи із ціни, вказаної у Розрахунку та Протоколу узгодження договірної ціни (додатки №№ 2,3).

Обов`язком Замовника у відповідності до п. 4.2.2. є здійснення своєчасної та у повному обсязі оплати за цим Договором.

Строк дії Договорів у відповідності до п. 9.1 один рік. Так договір про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагування наряду поліції охорони № 2п 0034 від 01.01.2020 набирає чинності з 01.01.2020, договір № 2п 0535 від 01.02.2020 відповідно з 01.02.2020.

Додатком № 1, 2 до Договору № 2п 0034 від 01.01.2020 року встановлено річну вартість послуг в розмірі 7 197,00 грн.

Додатком № 1, 2 до Договору № 2п 0535 від 01.02.2020 року відповідно встановлено річну вартість в розмірі 6 353,28 грн.

01.02.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір № 2 п 0236 за умовами якого Позивач взяв на себе зобов`язання здійснювати спостереження за станом тривожної сигналізації та технічне обслуговування сигналізації, встановлених на Об`єкті Відповідача та негайно направити наряд реагування на Об`єкт для вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації на Об`єкті, а Відповідач своєчасно здійснювати оплату по договору.

П.2.5 розділу 2 Договорів №2п0034 від 01.01.2020, №2п0535 від 01.02.2020 встановлює, що оплата послуг охорони здійснюється Замовником щомісячно на умовах попередньої оплати до 10 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в наступному місяці.

П.2.2. розділу 2 Договору №2п0536 від 01.02.2020 визначає, що оплата наданих Позивачем послуг здійснюється Відповідачем щомісячно до 10 числа за поточний місяць.

За доводами позивача які підтверджуються актом звірки розрахунків №/02 за період 01.01.2020 по 28.02.2021, що міститься у матеріалами справи у встановлені Договорами строки відповідач не виконав свої грошові зобов`язання. У зв`язку з чим, станом на дату звернення позивача до суду, у нього виникла заборгованість за період жовтень 2020 - лютий 2021 року перед Позивачем в розмірі 12 859,71 грн., що і є предметом спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом п. 2.1. Договорів № 2п 0034 від 01.01.2020, № 2п 0535 від 01.02.2020 ціна охоронних послуг є договірною і визначається сторонами в Дислокації розрахунку та протоколі узгодження договірної ціни, які є невід`ємною частиною договору.

В матеріалах справи міститься акт звірки розрахунків за період з 01.01.2020 по 28.02.2021, згідно з яким у відповідача наявний борг в сумі 12 859,71 грн. Вказаний акт скріплений підписами та печатками сторін.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про неналежність виконання ним своїх зобов`язань з вчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що замовник належним чином своїх грошових зобов`язань не виконав, вартість наданих йому послуг охорони у визначений Договорами строк не оплатив.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт виконання позивачем своїх зобов`язань з надання послуг та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань, в частині повної оплати за надані послуги, підтверджені матеріалами справи, та строк оплати станом на момент розгляду справи настав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення 12 859,71 грн. основного боргу.

За таких обставин, заявлені у справі позовні вимоги Управління поліції охорони в Закарпатській області, м. Ужгород підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЛВА» (89600, Закарпатська обл., місто Мукачеве, вул. Підопригори, будинок 5, ) на користь Управління поліції охорони в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Ференца Ракоці, будинок 13-А, ) суму 12 859,71 грн (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 71 коп.) заборгованості, а також суму 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.08.2021

Суддя О.Ф. Ремецькі