ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Справа №914/1561/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.,

Суддів: Кравчук Н.М,

Мирутенко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аірбуд" б/н від 25.05.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/1843/21 від 27.05.2021)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.03.2021 (повний текст складено та підписано 05.03.2021, суддя Крупник Р.В.) про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні

у справі №914/1561/19

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Громадської організації "Товариство індивідуальних підприємців "Ксеня-Т", м. Львів

про зобов`язання звільнити самовільно зайняті нежитлові приміщення,

за участю представників сторін:

від апелянта: не з`явився;

від стягувача - Мартиняк Р.М. (в порядку само представництва, витяг ЄДРПОУ);

від боржника - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "АІРБУД", ГО "Товариство індивідуальних підприємців "Ксеня-Т" про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аірбуд" оскаржило таке в апеляційному порядку.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 розгляд справи відкладено на 11.08.2021 на 10 год 00 хв.

В судове засідання 11.08.2021 з`явилася представник стягувача, інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про судове засідання повідомлялись на електронну адресу.

Крім того, через канцелярію суду надійшло клопотання (вх..№01-04/5348/21 від 09.08.2021) на виконання вимог ухвали суду від 14.07.2021, до якого долучено квитанцію про сплату судового збору, що, в свою чергу, також свідчить про обізнаність апелянта зі змістом ухвали суду від 14.07.2021.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що боржник та апелянт належним чином повідомлялися про розгляд справи, поважності причин неявки суду не повідомили, а відтак колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності.

Під час розгляду справи відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України від учасників судового процесу не надходило.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що з ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.03.2021 у справі №914/1561/19 про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні не погоджується у зв`язку з неповним дослідженням всіх обставин справи та вважає, що така ухвала винесена з порушенням матеріального права.

Апелянт зазначає, що 06.03.2019 між Товариством індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» та Товариством з обмеженою «Аірбуд» було укладено Договір оренди нежитлових приміщень загальною площею 64,5 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, буд. 7

Апелянт переконаний, що, зважаючи на те, що ТОВ «Аірбуд» отримало право користування нежитловим приміщенням загальною площею 64,5 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, буд. 7, відбувся перехід права користування даними приміщеннями, та перейшли права щодо орендованого майна, однак, як стверджує апелянт, судом не було надано належної оцінки даним обставинам.

Апелянт вважає, що перехід права користування приміщеннями за договором оренди є підставою для виникнення прав і обов`язків щодо орендованого майна, в тому числі щодо зобов`язань перед третіми особами.

З огляду на вищенаведене, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.03.2021 у справі №914/1561/19 та ухвалити нове рішення, яким замінити сторону (боржника) Громадську організацію «Товариство індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» (79005, м. Львів, вул.. Зелена, 7, ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Аірбуд» (79000, м. Львів, пл.. Міцкевича, 8, ) у виконавчому провадженні ВП 62980539 за наказом №914/1561/19 від 20.08.2020 Господарського суду Львівської області про зобов`язання звільнити самовільно зайняті нежитлові приміщення від індексами « 2-1», « 2-2», « 2-3», « 2-4», « 2-5», загальною площею 64,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, буд.7.

Стягувач та боржник не скористалися правом на подання відзиву та відзив на апеляційну скаргу не надали.

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.12.2019 у справі №914/1561/19 позов задоволено повністю, зобов`язано ГО «Товариство індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» звільнити самовільно зайняті нежитлові приміщення під індексами « 2-1», « 2-2», « 2-3», « 2-4», « 2-5», загальною площею 64,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, буд. 7; стягнуто з ГО «Товариство індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 1921,00 грн. судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 рішення Господарського суду у справі №914/1561/19 залишено без змін.

На примусове виконання рішення, 20.08.2020 Господарським судом Львівської області були видані відповідні накази.

09.09.2020 старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі заяви Управління комунальної власності ДЕР ЛМР, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62980539 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 20.08.2020 №914/1561/19 про зобов`язання ГО «Товариство індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» звільнити самовільно зайняті нежитлові приміщення під індексами « 2-1», « 2-2», « 2-3», « 2-4», « 2-5», загальною площею 64,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, буд. 7.

Ухвалою Верховного Суду від 05.10.2020 у справі №914/1561/19 касаційну скаргу ГО «Товариство індивідуальних підприємств «Ксеня-Т» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 та на рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1561/19 повернуто заявникові.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 закрито апеляційне провадження у справі №914/1561/19 за апеляційною ТОВ «АІРБУД» на рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2019 у справі №914/1561/19.

Вважаючи, що внаслідок укладення між заявниками договору оренди від 06.03.2019, до ТОВ «АІРБУД», як фактичного користувача спірних приміщень, перейшли права та обов`язки ГО «Товариство індивідуальних підприємств «Ксеня-Т», пов`язані з таким приміщенням, заявники звернулися до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні, його правонаступником.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника стягувача, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливо на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої - третьої, п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Варто зазначити, що стаття 52 Господарського процесуального кодексу України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України розташована в розділі V «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.

Вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження слід з урахуванням норм Закону № 1404-VIII.

Так, частиною першою статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

У поданій заяві заявники зазначають, що ТОВ «АІРБУД» являється правонаступником прав та обов`язків ГО «Товариство індивідуальних підприємств «Ксеня-Т» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, внаслідок укладення між ними договору оренди від 06.03.2019р. та відповідно фактичним користуванням спірними приміщеннями.

Як вбачається із наявних матеріалів справи та змісту укладеного між заявниками договору оренди нежитлових приміщень від 06.03.2019р., ГО «Товариство індивідуальних підприємств «Ксеня-Т», вважаючи себе власником спірних приміщень, передало у користування ТОВ «АІРБУД» приміщення по вул. Зеленій, 7 у м. Львові. При цьому, по-перше, у пп. 3.3.1. п. 3.1. договору оренди нежитлових приміщень від 06.03.2019р. йдеться про те, що протягом терміну дії цього договору орендар лише здійснює право користування об`єктом оренди; по-друге, рішенням Господарського суду Львівської області від 05.12.2019р. у справі №914/1561/19 встановлено, що власником спірних приміщень являється територіальна громада м. Львова, а ГО «Товариство індивідуальних підприємств «Ксеня-Т» самовільно займає спірне приміщення.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що, оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що внаслідок укладення між заявниками договору оренди приміщень, ГО «Товариство індивідуальних підприємств «Ксеня-Т» не могла передати ТОВ «АІРБУД» прав щодо спірного приміщення, оскільки не являлася його ні власником, ні законним користувачем.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, у зв`язку з її безпідставністю.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п.26 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів звертає увагу, що стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аірбуд», зміни чи скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 01.03.2021 у справі №914/1561/19. Порушень норм процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у даній справі, судовою колегією не встановлено.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аірбуд" б/н від 25.05.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/1843/21 від 27.05.2021) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.03.2021 у справі №914/1561/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.08.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий -суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.