УХВАЛА

м. Київ

13.08.2021Справа № 910/13071/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Зінькевич Галини Миколаївни про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧІЛЛАУТ» про стягнення заборгованості в розмірі 264 888, 89 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Зінькевич Галина Миколаївна звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧІЛЛАУТ» про стягнення заборгованості за договором суборенди № 27/02/19 від 27.02.2019 в розмірі 264 888, 89 грн.

Розглянувши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Частиною першою статті 148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2 270, 00 грн.

Отже, в даному випадку заявник звертається до суду із вимогою про стягнення суми яка перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що свідчить про невідповідність поданої заяви вимогами ч. 1 ст. 148 ГПК України.

Пунктом 3 частини 1 статті 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, 152, 153, 154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі-підприємцю Зінькевич Галині Миколаївні у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧІЛЛАУТ» про стягнення заборгованості в розмірі 264 888, 89 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова