ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

11 серпня 2021 року м. ХарківСправа № 922/2231/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши заяву ТОВ "С-Транс-Авто" вх. № 18051 від 03.08.2021 по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрім Агро" (65005, м. Одеса, вул. Балківська, 120/1, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс Авто" (64107, Харківська область, м. Первомайський, вул. Бугайченка, 38, к. 31-а, )
про стягнення 139 111,06 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - Самілик М.В. згідно свідоцтва

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВ "СТРІМ АГРО" (позивач) про стягнення з ТОВ "С-ТРАНС АВТО" (відповідач) заборгованості за отриманий товар згідно договору №200327/11 від 27.03.2020 в розмірі 131 891,15 грн, 3 995,46 грн пені, 851,64 грн річних та 2 369,81 грн інфляційних втрат.

Судові витрати просить також стягнути з відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

30.06.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (вх. №15257).

Дослідивши обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, судом було встановлено недотримання позивачем вимог Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України, що встановлені для подання позовних заяв.

Ухвалою суду від 02.07.2021, в порядку ч. 11 ст. 176 було залишено позовну заяву ТОВ "СТРІМ АГРО" без руху.

Ухвалою суду від 23.07.2021 позовну заяву ТОВ "СТРІМ АГРО" було залишено без розгляду на підставі ч. 13 ст. 176 ГПК України.

05.08.2021 до суду надійшла заява відповідача, в порядку ст. 130 ГПК України, про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої він просить суд стягнути з позивача 33 910,60 грн. витрат на правничу допомогу, які складаються з 19 999,50 грн витрат на оплату наданих послуг та 13 911,10 грн додаткової винагороди адвокату.

Розгляд заяви було призначено на 11.08.2021.

Представник позивача в судове засідання по розгляду заяви не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву.

Розглянувши заяву відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 123 ГПК України).

У силу приписів частини першої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з аналізу наведених вище норм, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Відповідно до частин п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Разом з тим, у статті 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Відповідно до положень частини п`ятої та шостої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Отже , відповідно до приписів частини п`ятої статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: статті 129 ГПК України (розподіл судових витрат) та статті 130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України.

У цьому висновку Суд звертається до сталої позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 25.07.2019 у справі №910/11310/18, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17.

Тобто, у разі залишення позову без розгляду у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, саме внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому із залишенням цього позову без розгляду.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі №924/804/20).

08.06.2021 до господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВ "СТРІМ АГРО" (позивач) про стягнення з ТОВ "С-ТРАНС АВТО" (відповідач) заборгованості за отриманий товар згідно договору №200327/11 від 27.03.2020 в розмірі 131 891,15 грн, 3 995,46 грн пені, 851,64 грн річних та 2 369,81 грн інфляційних втрат.

Відповідач, в обґрунтування недобросовісних дій позивача, вказує на подання останнім необґрунтованого позову та на відсутність предмету спору в частині основних вимог позивача в розмірі 131 891,15 грн.

З цього приводу, суд зазначає, що саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України » №377/02 п.52 рішення від 08.04.2010, суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Тому, кваліфікуючи подання позову як зловживання процесуальним правом та встановлюючи негативні наслідки за такі дії у вигляді залишення позову без розгляду, тим самим сторону позбавляють гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право доступу до суду.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що сума заборгованості, яка, як вказує відповідач відсутня, була сплачена ним позивачу саме після звернення останнього до суду, що само по собі може вказувати про відсутність в діях позивача недобросовісності при зверненні з позовом.

Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

30.06.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (вх. №15257).

З наданих до відзиву документів, вбачалося, що позовна заява з розрахунком вимог, яка була подана до суду та копія якої надана відповідачем різнилися, у зв`язку з чим, суд ухвалою від 02.07.2021, в порядку ч. 11 ст. 176 залишив позовну заяву ТОВ "СТРІМ АГРО" без руху.

Однак, слід зазначити, що досліджуючи ці примірники заяв, вбачається, що перший аркуш є ідентичним, а інші аркуші позовної заяви, копія якої надана відповідачем виготовлені іншим шрифтом та не містять ні підпису керівника позивача ні його печатки, оригіналу цієї заяви надано не було, а тому суд вважає не доведеним, що саме в такій редакції позивачем умисно направлялася позовна заява.

При цьому, слід зазначити, що вимоги, викладені в прохальній частині позовних заяв ідентичні.

Ухвалою суду від 02.07.2021, в порядку ч. 11 ст. 176 було залишено позовну заяву ТОВ "СТРІМ АГРО" без руху.

Ухвалою суду від 23.07.2021 позовну заяву ТОВ "СТРІМ АГРО" було залишено без розгляду на підставі ч. 13 ст. 176 ГПК України, у зв`язку з тим, що позивач не виправив недоліки.

Однак, суд не може беззаперечно приймати це як недобросовісні дії з боку позивача, оскільки така поведінка останнього могла бути викликана саме у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості після звернення до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву. Отже відповідачем не доведено, що позивач діяв недобросовісно та подав до суду необґрунтований позов, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Крім того, додатково слід зазначити, що згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 124 ГПК України, Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідачем у відзиві лише було зазначено про покладення на позивача його витрат, а самого попереднього розрахунку цих витрат відповідачем надано не було.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 126, 129, 130, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВ "С-ТРАНС АВТО" у покладенні на ТОВ "СТРІМ АГРО" витрат на правничу допомогу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення - 11.08.2021.

Ухвала суду може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.08.2021.

Суддя С.А. Прохоров

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.