ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 серпня 2021 року Справа № 903/438/21

за позовом: Підприємця Євсеєвої Олени Михайлівни, с.Лище, Волинська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К."

про стягнення 110 786 грн. 00 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11.06.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява підприємця Євсеєвої Олени Михайлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." про стягнення 110 786 грн. 00 коп. збитків, з яких: 87 264 грн. 00 коп. вартість відновлювального ремонту згідно висновку експерта від 22.07.2019, 2 500 грн. 00 коп. витрати за проведення експертизи, 13 022 грн. 00 коп. матеріальних збитків, 5 000 грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи згідно висновку від 22.08.2019, 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу, 2 270 грн. 00 коп. судового збору.

При поданні позову позивачем помилково вказано ціну позову 113 786 грн. 00 коп.

Позовна заява обґрунтована утриманням відповідачем в неналежному стані трубопроводів холодного водопостачання, що призвело до прориву стояка трубопроводу холодного водопостачання між першим і другим поверхами, що спричинило затоплення належного позивачу приміщення, заподіяння матеріальних та моральних збитків.

Ухвалою суду від 14.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відзиву. Попереджено сторін, що у разі не подання у встановлений строк обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, вони мають право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведуть, що пропустили строк з поважних причин. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

ТОВ "М.Ж.К." у клопотанні від 30.06.2021 №32/6, поданому разом з відзивом на позовну заяву, просить розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 30.07.2021 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." від 30.06.2021 №32/6 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

ТОВ "М.Ж.К." у відзиві від 30.06.2021 №31/6 (на адресу суду надійшов 30.06.2021) позовні вимоги заперечує, оскільки позивач з товариством договір на надання житлової послуги (послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) не укладала. Плата за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від підприємця на рахунок товариства не надходила.

Позивач у відповіді на відзив від 06.07.2021 (надіслана поштою 06.07.2021) позов підтримує. Зазначає, що відповідач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а тому зобов`язане утримувати у справному стані внутрішньо будинкові трубопроводи, а також забезпечувати належний контроль та технічну справність системи водопостачання. Відсутність укладеного між сторонами договору не є предметом даного спору. Будинок, в якому розташоване приміщення позивача, перебуває у відповідача на обслуговуванні, який несе відповідальність за утримання внутрішньобудинкових мереж в належному технічному стані. Вина відповідача у залитті квартири підтверджена рішенням суду, яке набрало законної сили.

Суд на підставі ст. 119 ГПК України, враховуючи надіслання відповіді на відзив протягом трьох робочих днів, долучив його до матеріалів справи.

Відповідач відповідь на відзив отримав 07.07.2021.

Заперечення відповідача у встановлений ухвалою суду від 14.06.2021 строк на адресу суду не надходили.

Позивач у заяві від 13.08.2021 просить залишити без розгляду позовну заяву в частині стягнення з відповідача 13 022 грн. 00 коп. матеріальних збитків, заподіяних в результаті дії негативних чинників, зокрема залиття квартири за адресою м. Луцьк, вул. Кравчука, 38 відповідно до висновку експерта №56/2019 від 06.08.2019.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Дана правова норма встановлює, що вказане право позивача може бути реалізоване ним лише до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача та/або волевиявлення іншої сторони.

Відповідно до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у справі відкрите 14.06.2021.

Розгляд справи по суті розпочався 15.07.2021.

Згідно ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, надходження заяви про залишення без розгляду позовної заяви в частині стягнення з відповідача 13 022 грн. 00 коп. матеріальних збитків в період розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про залишення її без розгляду.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи відсутність заперечень відповідача на відповідь на відзив, закінчення строку на їх подання, ст. 248 ГПК України щодо розгляду справи у спрощеному провадженні у розумні строки, призначення справи без повідомлення сторін, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Пунктом 3 ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 22 Цивільного кодексу України є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З наведених норм слідує, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність будь-якої із зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення відшкодування збитків та/або шкоди.

При цьому, в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постановах від 27.05.2021 у справі № 761/12945/19, від 01.04.2021 у справі № 464/5150/16-ц.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених господарським процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності господарського процесу, на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і шкодою. На відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

В силу положень ст. ст. 317, 319, 322 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 386 Цивільного кодексу України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В акті повинно бути відображено, зокрема: дата складання акта; прізвища, ініціали членів комісії; адреса квартири; характер залиття та його причини; наслідки залиття, а саме - що залито, які обсяги робіт, які речі ушкоджено; висновок комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг і включають: прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень та своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Рівень та якість надання відповідних послуг передбачено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року (далі Правила).

Відповідно до п. 2 Правил технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робіт технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

ОСОБА_1 є власником приміщення, зокрема вбудовано-прибудованого магазину-офісу /літер А-9/, загальною площею 1053,8 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/11163/14-ц від 04.12.2014 (а.с. 17-19). Згідно технічного паспорту на вбудовано-прибудований магазин-офіс /літ А-9/ по АДРЕСА_1 власником приміщення є ОСОБА_2 . Прізвище змінено на Євсеєву згідно свідоцтва про шлюб від 08.07.2016 (а.с. 25).

27.05.2019 приміщення було затоплене з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . Позивач повідомила про затоплення ТОВ "М.Ж.К.", що підтверджується записами у журналі реєстрації заявок (а.с. 37 на звороті).

29.05.2019 позивач, 31.05.2021 уповноважена особа позивача (адвокат) звернулися до відповідача з заявами про надання акту виїзду спеціальної комісії по факту затоплення приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , вбудовано-прибудованого приміщення, яке відбулося 27.05.2019 (приблизно в 8-9 год. ранку). Просить надати документи, що стосуються затоплення (а.с. 30-32).

Листом від 06.06.2019 відповідач на адвокатський запит надав документи по затопленню вбудовано-прибудованого приміщення, зокрема акт обстеження квартири АДРЕСА_2 , наряди №929 від 28.05.2019, №932 від 29.05.2019, витяг з журналу реєстрації заявок (а.с. 33-37).

У журналі реєстрації заявок зафіксовано звернення позивача до відповідача з приводу затоплення належного їй приміщення (а.с. 37).

Акт обстеження вбудовано-прибудованого приміщення не наданий.

29.05.2019 комісією у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 складено акт про наслідки залиття нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 38, згідно якого обстежуючи вбудовано-прибудоване приміщення, яке знаходиться на першому поверсі по вул. Кравчука, 38, на предмет затоплення в квартирі АДРЕСА_2 , яка розташована на другому поверсі дев`ятиповерхового будинку, складається з двох кімнат, встановлено, що під час залиття пошкоджено стіни, стелю, підлогу, частини приміщення, столи, шафи, підставка під товар, аудіо колонки, монітор, принтер, багатофункціональний пристрій, системний блок. В результаті обстеження приміщення встановлено прорив стояка трубопроводу холодного водопостачання між першим і другим поверхом, що стало причиною затоплення і нанесення збитків (а.с. 27-28).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/17945/19 від 10.11.2020 (набрало законної сили 11.12.2020) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» на користь ОСОБА_7 11 249 грн. 00 коп. матеріальної та 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Луцьким міськрайонним судом Волинської області встановлено, що 27.05.2019 року близько 8-9 год. ранку відбулось затоплення квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим, відповідною комісією складено акт про наслідки залиття, в якому вказано про виявлення прориву стояка трубопровода холодного водопостачання між першим і другим поверхом, що стало причиною затоплення і нанесення збитків. Обслуговування будинку в якому проживає позивач, прилеглих до нього споруд та прибудинкової території, зокрема послуги з водопостачання, здійснює ТОВ "М.Ж.К."

Як вказано в ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово застосовував доктрину "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» - ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці (зокрема, постанова від 07.10.2020 у справі №50/2286/16-ц).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними обставини, що затоплення вбудовано-прибудованого магазину-офісу, за адресою м. Луцьк, вул. Кравчука, 38, яке належить позивачу, спричинене затопленням квартири №74 по вул. Кравчука, 38, м.Луцьк внаслідок прориву стояка трубопроводу холодного водопостачання між першим і другим поверхом, обслуговування якого здійснюється ТОВ "М.Ж.К.".

Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з приписами статті 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно висновку ТОВ "Волинь-Експерт" від 22.07.2019 будівельно-технічної експертизи по замовленню ОСОБА_2 , ринкова вартість відновлювального ремонту офіс-магазину по вул. Кравчука, 38 в м. Луцьку для ліквідації наслідків затоплення становить 87 264 грн. 00 коп. Дослідження проводилось методом співставлення результатів обстеження з вимогами діючих нормативних документів в будівництві. Об`єктом дослідження є вбудовано-прибудований офіс-магазин, розташований на першому поверсі та в підвалі дев`ятиповерхового цегляного житлового будинку по вул. Кравчука, 38, в м. Луцьку. На дату обстеження акт про затоплення замовнику не виданий. Висновок підготовлено для подання до суду. Про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України експерт ознайомлений (а.с. 38-47).

Згідно рахунку №366/5 від 20.06.2019 позивачем сплачено вартість будівельно-технічної експертизи, яка складає 2 500 грн. 00 коп. (а.с. 48).

На підставі викладеного суд вважає, що експертний висновок, виконаний фахівцем (експертом) ТОВ "Волинь-Експерт" Серединським О.А., у повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу», ст. 98 ГПК України, а тому приймається судом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в сумі 87 264 грн. 00 коп. - ринкова вартість відновлювального ремонту спірного приміщення, 2 500 грн. 00 коп. витрати на проведення будівельно-технічної експертизи.

Згідно висновку судового експерта підприємця Мельника С.М. №56/2019 від 06.09.2019 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи встановлено, що величина матеріального збитку, заподіяного підприємцю Герасимчук О.М. в результаті дії негативних чинників (залиття квартири за адресою м. Луцьк, вул. Кравчука, 38 (вбудовано-прибудованого приміщенні на першому поверсі) згідно акта "Про наслідки залиття нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення за адресою:м. Луцьк, вул. Кравчука, 38" від 29.05.2019, за умови достовірності вихідних даних та враховуючи результати дослідження, може становити 13 022 грн. 00 коп. (а.с. 49-76). Висновок підготовлено для подачі в суд. Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку.

Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Суд не сприймає даний висновок експерта як однозначний доказ наявності матеріального збитку, заподіяного позивачу, в сумі 13 022 грн. 00 коп., оскільки не містить конкретної та чіткої відповіді на поставлене питання замовника, експертом встановлено лише припущення наявності збитків в сумі 13 022 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, недоведеність наявності матеріальних збитків, заподіяних позивачу, в сумі 13 022 грн. 00 коп., суд дійшов висновку про відмову у позові в цій частині.

У позові на суму 5 000 грн. 00 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи слід відмовити у зв`язку з не прийняттям такого висновку, як достовірного доказу у справі.

Заперечення відповідача щодо відсутності укладеного з позивачем договору про надання послуг та не внесення відповідної плати не приймається судом, оскільки відповідач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а тому зобов`язаний утримувати у справному стані внутрішньобудинкові трубопроводи, забезпечувати належний контроль та технічну справність системи водопостачання. Затоплення спричинено аварією на стояку трубопроводу з холодного водопостачання на рівні кв. 74., що спричинило її затоплення та у відповідності залиття приміщення, що належить позивачу.

Обслуговування будинку відповідачем не заперечується.

Тобто збитки позивача виникли в результаті технічної несправності господарського інвентаря відповідача.

Відповідач не спростував своєї вини у залитті спірного приміщення, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявлялось та не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з затопленням позивач не мала можливості використовувати належне їй приміщення за призначенням, зокрема для провадження господарської діяльності, що завдало їй значного хвилювання. Крім того внаслідок затоплення приміщення позивач вимушена була змінити звичний для неї уклад життя, що викликало у неї душевні хвилювання, переживання та страждання. Затоплення створило для неї та членів її сім`ї дискомфорт та нервове напруження, оскільки в приміщенні постійно відчувається волога, сирість та запах плісняви.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в результаті неправомірних дій відповідача, позивачу завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим, є причинно-наслідковий зв`язок.

Виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, в тому числі, й психологічного, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди кошти в сумі 3 000 грн. 00 коп.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №925/1300/18 від 22.06.2020.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 1 900 грн. 73 коп. відповідно до ст.ст. 129-130 ГПК України слід віднести на нього.

Частина перша статті 123 ГПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

За приписами частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

26.03.2021 між підприємцем Євсеєвою (Герасимчук) О.М. та АО "Дженерал Лігал Груп" укладено додаткову угоду №1 (замовлення) до договору №16-09/03 про надання правової допомоги від 16.09.2019, згідно умов якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання вжити всіх можливих заходів у справі щодо відшкодування майнової шкоди у вигляді реальних збитків, завданих затопленням квартири та моральної шкоди (п. 1). Сторони погодили, що вартість послуг виконавця становить 10 000 грн. 00 коп. (п. 3). Оплата послуг здійснюється таким чином: попередня оплата в сумі 5 000 грн. 00 коп. протягом 15 днів з дня підписання цієї угоди (п.п 4-5). Решта суми гонорару виплачується клієнтом по мірі виконання замовлення, і її етапність та розмір погоджується в робочому порядку (п. 6) (а.с. 80).

06.04.2021 підприємцем Євсеєвою (Герасимчук) О.М. та АО "Дженерал Лігал Груп" підписано акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №16-09/03 від 16.09.2019 (а.с. 81), згідно якого виконані такі роботи:

- первинна консультація з ознайомленням з документами (2 год., 1 000 грн. 00 коп.);

- написання позовної заяви та підготовка доказів (6 год., 3 000 грн. 00 коп.);

- подання позовної заяви до суду та представництво в суді (не визначена кількість часу, 6 000 грн. 00 коп.).

Попередня оплата послуг в сумі 5 000 грн. 00 коп. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 06.04.2021, підстава: "договір про надання правової допомоги №16-09/03 від 16.09.2019 та додаткова угода (замовлення) №1 до цього договору від 26.03.2021" (а.с. 79).

Договір №16-09/03 про надання правової допомоги від 16.09.2019 позивачем не долучений.

В додатковій угоді відсутнє посилання щодо надання правової допомоги Адвокатським об`єднанням "Дженерал Лігал Груп" підприємцю Євсеєвій О.М. саме по даній справі.

П. 1 додаткової угоди визначено, що адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання вжити всіх можливих заходів у справі щодо відшкодування майнової шкоди у вигляді реальних збитків, завданих затопленням квартири та моральної шкоди.

Предметом даної справи є стягнення збитків та моральної шкоди в наслідок залиття вбудовано-прибудованого магазину-офісу /літ А-9/ по вул. Кравчука, 38 в місті Луцьку, що належить позивачу на праві власності.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп. не підлягають задоволенню у зв`язку з необгрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." (просп. Соборності, 19Б, м. Луцьк, ) на користь підприємця Євсеєвої Олени Михайлівни ( АДРЕСА_4 , ідент. номер НОМЕР_1 )

- 87 264 грн. 00 коп. збитків, 2 500 грн. 00 коп. витрат за проведення експертизи, 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 1 900 грн. 73 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 94 664 грн. 73 коп. (дев`яносто чотири тисячі шістсот шістдесят чотири грн. 73 коп.).

3. У позові на суму 18 022 грн. 00 коп. відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук