СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

11.08.2021 року Справа № 922/2496/21

Колегія суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Склярук О.І., суддя Шутенко І.А.

розглянувши апеляційну скаргу представника Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича адвоката Терпелюка Є.В. (вх. №2387Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.07.2021 року у справі №922/2496/21, постановлену в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Кухар Н.М.), повний текст якої складено 15.07.2021 року

за позовом Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича, м. Харків

до відповідача Комунального підприємства Харківські теплові мережі, м. Харків

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 37926,67 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.07.2021 року у справі №922/2496/21 відмовлено в задоволенні заяви представника Фізичної особи-підприємця Куліченка Валентина Михайловича (вх.№16074 від 12.07.2021 року) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2493/21, а саме видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства Харківські теплові мережі на користь ФОП Куліченка В.М. судових витрат у сумі 4200,00 грн. в рахунок компенсації витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником у суді першої інстанції.

Представник Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича адвокат Терпелюк Є.В. з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 15.07.2021 року у справі про відмову у стягненні витрат, понесених на правничу допомогу за подання заяви про видачу судового наказу; справу повернути до господарського суду Харківської області для вирішення питання про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства Харківські теплові мережі на користь Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича судові витрати у сумі 4200,00 грн. в рахунок компенсації витрат на професійну правничу допомогу, понесених у господарському суді першої інстанції; стягнути з Комунального підприємства Харківські теплові мережі на користь Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича судові витрати зі сплати витрат на правничу допомогу за подання апеляційної скарги у розмірі 2000,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 року, суддею доповідачем для розгляду справи визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Склярук О.І., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2021 року апеляційну скаргу представника Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича адвоката Терпелюка Є.В. на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.07.2021 року у справі залишено без руху; останнього зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та розяснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без руху апеляційну скаргу представника Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича адвоката Терпелюка Є.В., виходив з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційних скарг на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви та скарги.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір сплачується в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу: з 1 січня 2021 року становить - 2270,00 грн.

Отже, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 2270 грн., що становить 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Разом з тим, апелянтом не надано доказів про сплату судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України Про судовий збір.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної Палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.12.2019 року у справі №240/6150/18 та зазначає про відсутність підстав для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2021 року у справі, оскільки оскаржуваною ухвалою відмовлено у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником.

Втім, у вказаній постанові від 20.12.2019 року у справі №240/6150/18, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для сплати судового збору у випадку оскарження додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Водночас, предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а не додаткове рішення.

Отже, за подання апеляційної скарги на таку ухвалу підлягає сплаті судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.07.2020 року у справі №911/4241/15, зокрема, вказано на те, що звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу, апелянт мав сплатити судовий збір у встановленому п.п. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 року у справі № 915/955/15 з приводу правильного застосування підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір, зазначено, що положення норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Статтею 256 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Так, оскаржувану ухвалу у справі постановлено 15.07.2021 року, її повний текст складено 15.07.2021 року.

Таким чином, останнім днем подання апеляційної скарги, з урахуванням вихідного дня 26.07.2021 року.

Втім, апеляційна скарга, згідно штампу на її першій сторінці, подана до Східного апеляційного господарського суду 29.07.2021 року, тобто з пропуском десятиденного строку на оскарження ухвали господарського суду першої інстанції в апеляційному порядку, без клопотання про поновлення строків на її оскарження.

Частиною 2 ст. 260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Статтею 174 ГПК передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, апелянтом не було виконано вимог ст. 258 ГПК України, що відповідно до ст. 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

10.08.2021 року через систему Електронний суд від представника Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича адвоката Терпелюка Є.В. надійшло клопотання (вх.№9191), в якому останній просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.07.2021 року у справі та поновити строк на апеляційне оскарження оскаржуваної ухвали, яке долучено до матеріалів справи.

В обґрунтування вказаного клопотання, з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 20.12.2019 року у справі №240/6150/18, заявник вказує на те, що обов`язок сплати судового збору скаржника за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення суду першої інстанції (рішення суду, ухвалу або додаткове рішення) залежить від того чи вирішувалось таким рішенням суду питання, які є самостійними позовними вимогами, чи ні; вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних вимог та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а тому підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної або касаційної скарги на будь-які рішення щодо розподілу судових витрат (рішення суду), яким поряд з позовними вимогами вирішено питання про розподіл судових витрат, додаткове рішення суду, ухвалу про відмову в задоволенні заяви про розподіл судових витрат) відсутні.

Колегія суддів, розглянувши клопотання представника Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича адвоката Терпелюка Є.В. (вх.№9191 від 10.08.2021 року), зазначає на таке.

Так, у постанові Верховного Суду від 20.12.2019 року у справі №240/6150/18, на яку посилається апелянт, вказано:

При ухваленні рішень, в яких суд, вирішивши питання про право, не вирішив питання про судові витрати, судовий збір не сплачується. Вказане питання не є самостійною позовною вимогою і не входить до ціни позову, тому не підлягає оплаті при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

Разом з тим, правові висновки щодо сплати судового збору за подання апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду викладені у постанові Верховного Суду від 24.07.2020 року у справі № 911/4241/15, де, зокрема, вказано:

Дослідивши правову позицію об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зі справи № 240/6150/18, на яку в обґрунтування своїх доводів посилався скаржник, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що наведене стосується питання відсутності обов`язку справляння судового збору за оскарження додаткового рішення (у зв`язку з розподілом судових витрат). Водночас предметом апеляційного оскарження у справі № 911/4241/15 була ухвала суду першої інстанції, а не додаткове рішення. А тому в цьому випадку апеляційний господарський суд врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 29.05.2018 року зі справи № 915/955/15, який є релевантним для цієї справи в аспекті застосування Закону України Про судовий збір.

Так, відповідно до викладеного в зазначеній постанові висновку Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір визначено, що положення цієї норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Колегія суддів, також, враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20), де, між іншим, вказано на таке.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 27.03.2020 року у справі № 910/4450/19 зазначив, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 року №910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 року № 925/3/7, п. 40 постанов від 25.04.2018 року № 910/24257/16). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі № 923/682/16.

При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Суд звертається до правової позиції, щодо послідовно та неодноразово викладалась Великою Палатою Верховного Суду в питанні визначення подібності правовідносин у судових рішеннях: п. 60 постанови від 23.06.2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19), п. 6.30 постанови від 19.05.2020 року у справі № 910/719/19, постанова від 16.01.2019 року у справі № 757/31606/15-ц, постанова від 12.12.2018 року у справі № 2-3007/11, пункт 5.5 від 19.06.2018 року у справі №922/2383/16; п. 8.2 постанови від 16.05.2018 року у справі № 910/5394/15-г.

А тому, на виконання вимог п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, апелянтом має бути надано суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу господарського суду першої інстанції.

Згідно статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, слід продовжити апелянту - представнику Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича адвокату Терпелюку Є.В. встановлений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2021 року строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків щодо надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 119 ГПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Продовжити апелянту представнику Фізичної особи підприємця Куліченко Валентина Михайловича адвокату Терпелюку Є.В. процесуальний строк на усунення недоліків апеляційної скарги, викладених в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2020 року у справі №922/2496/21 щодо надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя О.І. Склярук

Суддя І.А. Шутенко