ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1279/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1279/21

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства «Васильківтепломережа», м. Васильків

про стягнення 7 108 657,14 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Остапенко В.М., адвокат, довіреність № 14-339 від 22.12.2020;

від відповідача: Крикунов О.В., адвокат, ордер серії КС № 887165 від 02.06.2021;

Кашуба Л.Г., наказ № 182 від 13.07.2021, статут, виписка з ЄДР.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (надалі-відповідач) про стягнення 7 108 657,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2019 між позивачем та відповідачем укладений Договір № 5005/1920-БО-17 постачання природного газу, на виконання умов якого, позивач у жовтні 2019 - квітні 2020 передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 9 036 945,31 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, однак оплату за переданий газ відповідач у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 6 320 898,52 грн., з огляду на наявність якої нараховані 154 345,20 грн. пені, 195 876,65 грн. 3 % річних та 437 536,77 грн. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Ухвалою суду від 05.05.2020 відкрито провадження у справі № 911/1279/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 02.06.2021.

24.05.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив № 382 від 21.05.2021 (вх. № 12822/21) на позовну заяву, в якому останнім підтверджено укладення між сторонами Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019 постачання природного газу, отримання від позивача природного газу на загальну суму 9 036 945,31 грн. та наявну за відповідачем заборгованість в сумі 6 320 898,52 грн. Відповідач у відзиві просить суд зменшити розмір пені на 90 %, оскільки позивач не поніс збитків у зв`язку із вказаним простроченням, а стягнення сум інфляційних втрат та 3 % річних забезпечують баланс інтересів сторін.

26.05.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь № 39/1-3886-21 від 26.05.2021 (вх. № 13113/21) на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та зазначає про відсутність підстав для зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою суду від 02.06.2021 підготовче засідання було відкладено на 23.06.2021.

Ухвалою суду від 23.06.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/1279/21, справу призначено до розгляду по суті на 02.08.2021.

02.03.2021 відповідачем надано додаткові письмові пояснення по справі № 911/1279/21, які не прийнятті судом, у зв`язку із пропуском строку для їх подання.

В судовому засіданні 02.08.2021 представником позивача підтримані позовні вимоги вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представники відповідача в судовому засіданні 02.08.2021 підтримали свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та просили суд частково відмовити у стягненні пені та зменшити розмір пені.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

встановив:

20.09.2019 між АТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник/позивач) та Комунальним підприємством «Васильківтепломережа» (споживач/відповідач) укладено Договір постачання природного газу № 5005/1920-БО-17.

Відповідно до умов договору позивач зобов`язується поставити споживачеві природний газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або ввезений на митну територію України, а відповідач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.п. 1.1, 1.3 договору).

Позивач передає відповідачу у жовтні 2019 року - квітні 2020 року замовлений споживачем (об`єм) природний газ в кількості 2503,870 тис. куб метрів, у тому числі за місяцями: жовтень 2019 - 175,500 тис.куб.м., листопад 2019 - 390,420 тис.куб.м., грудень 2019 - 466,180 тис.куб.м., січень 2020 - 514,890 тис.куб.м., лютий 2020 - 487,890 тис.куб.м., березень 2020 - 420,390 тис.куб.м., квітень 2020 - 48,600 тис.куб.м. (п. 2.1 договору).

Приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використанні споживачем в той період, коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу (п. 3.8 договору).

Не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, відповідач зобов`язується подати позивачу копію акту про надання послуг з розподілу природного газу за розрахунковий період, складеного між споживачем та оператором ГРМ (п.п. 3.9, 3.9.1 договору); підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість (п. 3.9.3 договору).

Позивач не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим повертає відповідачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта (п. 3.10 договору).

Ціна за 1 000 куб.м. природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту (п. 4.2 договору).

Оплата природного газу здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1 договору).

У разі прострочення споживачем оплати згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2 договору).

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років (п. 9.3 договору);

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 договору).

В подальшому між позивачем та відповідачем були укладені додаткові угоди до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019.

Так, між позивачем та відповідачем було погоджено, що ціна за 1 000 куб.м. природного газу за період з 01.10.2019 по 31.10.2019, включаючи тариф на послуги транспортування природного газу та ПДВ - 20 %, становить 5 315,9405 грн., які споживач зобов`язаний сплатити постачальнику (Додаткова угода № 1 від 25.10.2019 до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019).

Ціна за 1 000 куб.м. природного газу за період з 01.11.2019 по 30.11.2019, включаючи тариф на послуги транспортування природного газу та ПДВ - 20 %, становить 6 067,43 грн., які споживач зобов`язаний сплатити постачальнику (Додаткова угода № 2 від 12.11.2019 до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019).

Ціна за 1 000 куб.м. природного газу за період з 01.12.2019 по 31.12.2019, включаючи тариф на послуги транспортування природного газу та ПДВ - 20 %, становить 5 320,663 грн., які споживач зобов`язаний сплатити постачальнику (Додаткова угода № 3 від 09.12.2019 до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019).

Ціна за 1 000 куб.м. природного газу за період з 01.01.2020 по 31.01.2020, включаючи тариф на послуги транспортування природного газу та ПДВ - 20 %, становить 6 788,63 грн., які споживач зобов`язаний сплатити постачальнику (Додаткова угода № 4 від 24.12.2019 до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019).

Ціна за 1 000 куб.м. природного газу за період з 01.01.2020 по 31.01.2020, включаючи тариф на послуги транспортування природного газу та ПДВ - 20 %, становить 5 728,99 грн., які споживач зобов`язаний сплатити постачальнику (Додаткова угода № 5 від 28.01.2020 до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019).

Крім того, у Додатковій угоді № 5 сторони дійшли згоди викласти п. 7.2 договору в наступній редакції: «У разі прострочення споживачем оплати згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення».

Ціна за 1 000 куб.м. природного газу за період з 01.02.2020 по 29.02.2020, включаючи тариф на послуги транспортування природного газу та ПДВ - 20 %, становить 4 886,59 грн., які споживач зобов`язаний сплатити постачальнику (Додаткова угода № 6 від 24.02.2020 до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019).

Ціна за 1 000 куб.м. природного газу за період з 01.03.2020 по 31.03.2020, включаючи тариф на послуги транспортування природного газу та ПДВ - 20 %, становить 4 224,19 грн., які споживач зобов`язаний сплатити постачальнику (Додаткова угода № 7 від 23.03.2020 до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019).

Ціна за 1 000 куб.м. природного газу за період з 01.04.2020 по 30.04.2020, включаючи тариф на послуги транспортування природного газу та ПДВ - 20 %, становить 3 625,39 грн., які споживач зобов`язаний сплатити постачальнику (Додаткова угода № 8 від 23.04.2020 до Договору № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019).

На виконання умов договору постачання природного газу позивач у жовтні 2019 - квітні 2020 здійснював поставки відповідачу природного газу. До матеріалів справи надано копії підписаних та скріплених печатками обох сторін актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2019 на суму 192 661,22 грн., від 30.11.2019 на суму 1 777 713,82 грн., від 31.12.2019 на суму 1 970 471,99 грн., від 31.01.2020 на суму 2 242 163,10 грн., від 29.02.2020 на суму 1 632 110,39 грн., від 31.03.2020 на суму 1 117 114,36 грн., від 30.04.2020 на суму 107 710,43 грн., які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, всього на суму 9 039 945,31 грн.

Однак, відповідач неналежним чином та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобов`язання в частині остаточних розрахунків за отриманий природний газ, залишивши не оплаченим вартість природного газу на суму 6 320 898,52 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач наявну за ним заборгованість не заперечував.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору постачання природного газу № 5005/1920-БО-17 від 20.09.2019 природного газу, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 6 320 898,52 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 437 536,77 грн. інфляційних втрат та 195 876,65 грн. 3 % річних, нарахованих від сум заборгованості за кожним актом окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних є арифметично вірним, вимоги позивача визнається судом та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно з умов Договору постачання природного газу № 505/1920-БО-17 від 20.09.2019, у випадку прострочення оплати природного газу у позивача було наявне право на нарахування пені (п. 7.2 договору).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розглянувши вимогу позивача про стягнення пені в сумі 154 345,20 грн., нарахованої від сум заборгованості по кожному акту окремо суд відзначає наступне.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8 % річних (14,2 %, в редакції Додаткової угоди № 5 від 28.01.2020), але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідач усно зазначав, що відповідно до п. 15 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-ІХ тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнити від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності.

Вказаний Закон України (про внесення змін) набрав чинності 18.04.2020 року.

Позивач зазначив, що ним здійснено нарахування пені по 17.04.2020 (включно) до набрання вказаним Законом чинності.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір пені на 90 %.

Позивач у відповіді на відзив проти зменшення пені заперечував.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, у справі № 902/855/18 від 13.01.2020.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги майновий стан сторін, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача з виконання умов договору та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд визнає, що визначений позивачем розмір пені в загальній сумі 154 345,20 грн. належить зменшити до суми 15 434,52 грн. і в цій сумі задовольнити вимоги позивача.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов частково.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 60-А, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, код ЄДРПОУ 20077720) 6 320 898 (шість мільйонів триста двадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 52 коп. заборгованості, 15 434 (п`ятнадцять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 52 коп. пені, 195 876 (сто дев`яносто п`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 65 коп. 3 % річних, 437 536 (чотириста тридцять сім тисяч п`ятсот тридцять шість) грн. 77 коп. інфляційних втрат та 106 629 (сто шість тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн. 86 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 18.08.2021.

Суддя О.О. Христенко