ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Справа№ 910/2699/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Сітайло Л.Г.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест"

на рішення Господарського суду м. Києва від 29.04.2021 р.

у справі № 910/2699/21 (суддя - Коткова О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феронит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Феронит" звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 100980,00 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що ним було помилково перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 100980,00 грн, внаслідок чого отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу на підставі приписів ст. 1212 ЦК України, як безпідставно отримані.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.04.2021 р. у справі № 910/2699/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Феронит" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" 19.05.2021 р. за допомогою засобів поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Феронит".

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що між сторонами було укладено договір у спрощеній формі, на виконання якого відповідачем було виставлено рахунок на оплату № 24 від 28.02.2020 р. на суму 100980,00 грн, а позивачем здійснено його оплату, що підтверджується платіжним дорученням № 765 від 28.02.2020 р. на суму 100980,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2699/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2699/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест", на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Феронит" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Втім відповідач не скористався своїм правом та не подав відзив у передбачені строки.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3449/21 від 10.08.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2699/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2699/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 р. було прийнято до провадження справу № 910/2699/21 у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

28.02.2020 р. позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 100980,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 765 та випискою за рахунками Товариства з обмеженою відповідальністю "Феронит".

У призначенні платежу зазначеного платіжного доручення вказано "оплата за стакан поліпропіленовий згідно рахунку № 24 від 28.02.2020 р. в т.ч. ПДВ 20% 16830,00 грн".

24.11.2020 р. позивач направив на адресу відповідача лист з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 100980,00 грн.

Однак відповіді на вказаний лист відповідач не надав, перераховані позивачем кошти не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Як передбачено ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Також положення цієї глави застосовуються до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як вбчається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Феронит" здійснило перерахування грошових коштів у розмірі 100980,00 грн зі свого рахунку на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест", що підтверджується платіжним дорученням № 765 від 28.02.2020 р. на суму 100980,00 грн та випискою за рахунками Товариства з обмеженою відповідальністю "Феронит" за 28.02.2020 р.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування між сторонами договірних відносин, на виконання яких могли бути перераховані позивачем грошові кошти відповідачу.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 100980,00 грн безпідставно набутих коштів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що між сторонами було укладено договір у спрощеній формі, на виконання якого відповідачем було виставлено рахунок на оплату № 24 від 28.02.2020 р. на суму 100980,00 грн, а позивачем здійснено його оплату, що підтверджується платіжним дорученням № 765 від 28.02.2020 р. на суму 100980,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок на оплату № 24 від 28.02.2020 р. на суму 100980,00 грн був відсутній у матеріалах справи під час розгляду справи в суді першої інстанції та долучений скаржником лише до апеляційної скарги. Крім цього, ухвалу про відкриття провадження у справі № 910/2699/21 від 09.03.2021 р. було отримано представником відповідача 19.03.2021 р., що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак останній відзиву на позовну заяву з відповідним доказом до суду першої інстанції не надав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як передбачено з ч. 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства, апеляційний суд зазначає, що відповідач не надав доказів неможливості подання до суду першої інстанції рахунку на оплату № 24 від 28.02.2020 р. на суму 100980,00 грн, з причин, які об`єктивно не залежали від нього, відтак такий доказ не приймається колегією суддів як належний та допустимий.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 29.04.2021 р. у справі № 910/2699/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпластінвест» задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпластінвест» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 29.04.2021 р. у справі № 910/2699/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпластінвест».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Л.Г. Сітайло

В.В. Шапран