Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1439/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання: Трохимчук І.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Михніцький Г.Ю., довіреність №014136/20 від 20.11.2020;

від відповідачів: не з`явились;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до 1) Фізичної особи-підприємця Осіпчука Олександра Миколайовича;

2) ОСОБА_1

про стягнення 1 603 741,81 грн

Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення солідарно з Фізичної особи-підприємця Осіпчука Олександра Миколайовича та ОСОБА_1 1 603 741,81грн, із яких: 1 575 226,18грн - заборгованість за кредитом, 28 515,63грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем 1 не виконано умови кредитного договору №CLMB000222 від 12.02.2020 в частині своєчасного повернення кредиту. У забезпечення виконання вказаних зобов`язань відповідачем 1, між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки №CLMB000222/1 від 12.02.2020.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.11, 509, 525, 549, 553, 554 Цивільного кодексу України, положення Господарського кодексу України та Договору.

Ухвалою суду від 23.12.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання.

В судовому засіданні 29.07.2021 оголошено перерву до 04.08.2021.

04.08.2021 до суду представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначено, що 30.07.2021 1-им відповідачем на виконання умов кредитного договору №CLMB000222 від 12.02.2020 сплачено 1 000,00грн, які позивачем направлено на погашення суми відсотків.

Представник позивача в судовому засіданні 04.08.2021 підтримав позовні вимоги у частині стягнення 1 257 655,52грн заборгованості по кредиту з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів.

Відповідачі в судове засідання 04.08.2021 не з`явились. 04.08.2021 до суду від 1-го відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. Водночас, як вбачається з протоколу судового засідання від 29.07.2021, останній визнав існування заборгованості по кредиту в розмірі 1 257 655,52грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2020 між Акціонерним товариством "Альфа-Банк" (банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Осіпчуком Олександром Миколайовичем (клієнт, 1-ий відповідач) укладено додатковий договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №CLMB000222 (далі - Кредитний договір) (а.с. 33, т.1) до договору на комплексне банківське обслуговування № від 06.02.2020 (а.с. 5-25, т.1).

Згідно п.1 Кредитного договору Банк у порядку та на умовах, визначених цим договором та договором на комплексне банківське обслуговування № від 06.02.2020, відкриває клієнту відновлювальну кредитну лінію національній валюті, та на підставі відповідних заяв на видачу кредитних коштів (траншу), надає клієнту кредит у порядку і на умовах, передбачених Кредитним договором. Клієнт, у свою чергу, зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконувати інші умови цього договору, та повернути банку кредит у терміни, встановлені даним договором.

Відповідно до Умов надання кредиту (п.2 вищевказаного договору) максимальна сума ліміту кредитної лінії становить 2 000 00,00грн (п.1 Кредитного договору).

За змістом п.2 Умов надання кредиту датою закінчення строку дії кредитної лінії - 11.02.2021.

Розмір процентів за користування кредитом становить 21,1% річних. Тип процентної ставки (процентів) за користування кредитом - фіксована (п.3 Умов надання кредиту Кредитного договору).

Також сторони погодили, що з метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим кредитним договором кредитор одночасно з укладенням цього договору укладає з ОСОБА_1 (поручитель, 2-ий відповідач) договір поруки на всю суму зобов`язань клієнта за цим Кредитним договором (п.7 Умов надання кредиту Кредитного договору).

Так, на виконання кредитного договору №CLMB000222 від 12.02.2020, між ОСОБА_1 (поручитель - 2-ий відповідач) та Акціонерним товариством "Альфа-Банк" (банк - позивач) укладено договір поруки №CLМВ000222/1 від 12.02.2020 (далі - договір поруки), відповідно до умов п.1.1 якого поручитель поручається за виконання Фізичною особою-підприємцем Осіпчуком Олександром Миколайовичем (боржник - 1-ий відповідач) зобов`язання, що виникло на підставі Додаткового договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №CLМВ000222 до договору на комплексне банківське обслуговування № від 06.02.2020, укладеного між банком та боржником 12.02.2020 (основний кредит) або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому:

- обов`язку повернути банку частину наданого на підставі основного договору кредиту таким чином, щоб кредит не перевищував станом на 12.05.2020 - 1 800 000,00грн, станом на 12.06.2020 - 1 600 000,00грн, станом на 12.07.2020 - 1 400 000,00грн, станом на 12.08.2020 - 1 200 000,00грн, станом на 12.09.2020 - 1 000 000,00грн, станом на 12.10.2020 - 800 000,00грн, станом на 12.11.2020 - 600 000,00грн, станом на 12.12.2020 - 400 000,00грн, станом на 12.01.2021 - 200 000,00грн;

- обов`язку повернути банку наданий на підставі основного договору кредит у загальній сумі, що у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт кредитної лінії. Кожен з траншів, шляхом надання яких наданий кредит, повинен бути повернутий у строк, визначений у заяві, на підставі якої цей транш надано, але не пізніше, ніж у день закінчення строку дії кредитної лінії;

- обов`язок сплачувати банку проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією, у розмірі 21,1% річних або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного договору, у строки, визначені в основному договорі;

- обов`язку сплачувати банку комісію у строки і розмірі, визначені в основному договорі;

- обов`язку у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із основного договору;

- обов`язку сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за основним договором.

У п.3.1 договору поруки сторони погодили, що боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов`язків, перелічених у п.1.1 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Пунктом 5.1 договору поруки встановлено, що поручитель підтверджує, що він повністю ознайомлений з умовами основного договору та обов`язками боржника за ним, порука надана без мети отримання поручителем прибутку. Поручитель підтверджує, що він відмовився від права на оплату його послуг, наданих боржникові, і ця відмова є безумовною та безвідкличною.

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши 1-му відповідачу кредит у сумі 2 000 000,00грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується останнім.

У свою чергу, 1-ий відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду утворилась заборгованість з повернення кредиту та відсотків за його користування, що підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості, копіями банківських виписок (а.с. 24-164, 170-176, т.2), а також письмовими поясненнями і довідкою позивача (а.с. 242, 256 т.2).

24.09.2020 позивач звернувся до відповідачів з вимогою про усунення порушень, в якій вимагав сплатити банку у тридцятиденний строк заборгованість по кредиту і за відсотками за користування кредитом (а.с. 54, т.1). Дана вимога залишена без задоволення. Тому, АТ "Альфа-Банк" звернулося до господарського суду з позовними вимогами про стягнення солідарно з ФОП Осіпчука О.М. та Осіпчук О.В. 1 603 741,81грн, із яких: 1 575 226,18грн - заборгованість за кредитом, 28 515,63грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч.1 ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.1,2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як судом зазначалося вище, позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши 1-му відповідачу кредит у сумі 2 000 000,00грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується останнім.

Надання банком кредиту підтверджуються наявними у справі заявою першого відповідача про видачу кредитних коштів, додатковими угодами про надання траншу та виписками по рахунку (а.с. 35 (на звороті), 25-32, т.1, 5-18, т.2, 24-164, т.2) які, враховуючи положення Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Закону України "Про банки і банківську діяльність" та вимоги Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, суд вважає належним та допустимим доказом у справі.

У свою чергу, 1-ий відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду утворилась заборгованість з повернення кредиту в розмірі 1 429 026,18грн та відсотків за його користування в сумі 28 515,63грн, що підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості, копіями банківських виписок (а.с. 24-164, 170-176, т.2), а також письмовими поясненнями і довідкою позивача (а.с. 242, 256 т.2).

При цьому, як свідчать матеріали справи, зокрема, копії банківських виписок (а.с. 24-164, т.2), письмові пояснення і довідки позивача (а.с. 205, 220, 242, 256, т.2), а також не заперечується представником позивача в судових засіданнях, 1-им відповідачем 30.10.2020 сплачено 146 200,00грн, які були зараховані на погашення заборгованості по тілу простроченого кредиту, але не відображено в розрахунку боргу та не враховано при складенні позовної заяви. Таким чином, сума заборгованості, яка мала місце станом на день звернення позивача з відповідним позовом до суду становить 1 429 026,18грн - по кредиту та 28 515,63грн - відсотків за його користування.

Крім того, під час розгляду справи в суді 1-им відповідачем частково погашено суму боргу по кредиту в розмірі 171 370,66грн і 28 515,63грн заборгованості по відсотках, що підтверджується банківськими виписками й розрахунком заборгованості (а.с. 24-164, 243-250, т.2) та не заперечується сторонами судового процесу.

Відповідно п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими та підтвердженими належними доказами позовні вимоги про стягнення 1 257 655,52грн заборгованості по кредиту. Не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення 146 200,00грн боргу по кредиту (так, як ця сума сплачена 1-им відповідачем ще до звернення позивача до суду з відповідним позовом). У частині вимог про стягнення 171 370,66грн боргу по кредиту та 28 515,63грн заборгованості по відсотках суд закриває провадження у справі.

Окрім того, варто зазначити, що відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1, 2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Як вище зазначалося судом, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №CLMB000222 від 12.02.2020, між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "Альфа-Банк" укладено договір поруки №CLМВ000222/1 від 12.02.2020, відповідно до умов п.1.1 якого поручитель поручається за виконання Фізичною особою-підприємцем Осіпчуком Олександром Миколайовичем (боржник) зобов`язання, що виникло на підставі Додаткового договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №CLМВ000222 до договору на комплексне банківське обслуговування № від 06.02.2020, укладеного між банком та боржником 12.02.2020 або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Проте, суд зазначає, що до матеріалів справи відповідачами не додано доказів на підтвердження повернення кредитних коштів за кредитним договором №CLMB000222 від 12.02.2020 у розмірі 1 257 655,52грн.

Відповідно до ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

На підставі ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, відповідачі в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснили своєчасне погашення заборгованості за кредитом у передбачений договором строк, тобто не виконали свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо солідарного стягнення 1 257 655,52грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У частині стягнення 146 200,00грн боргу по кредиту суд відмовляє в задоволенні позову. У частині вимог про стягнення 171 370,66грн боргу по кредиту та 28 515,63грн заборгованості по відсотках суд закриває провадження у справі.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом задоволено вимогу про стягнення з відповідача 1 257 655,52грн заборгованості по кредиту.

Крім того, судом враховано, що після звернення позивача до суду 1-ий відповідачем здійснено часткову оплату основного боргу в розмірі 171 370,66грн боргу по кредиту та 28 515,63грн заборгованості по відсотках.

Зважаючи на вищевикладене, судовий збір слід покласти на відповідачів у розмірі, що є пропорційним до суми задоволених позовних вимог та суми здійсненої часткової оплати основного боргу, яка відбулася після звернення позивача до суду.

Керуючись п.2 ч.1 ст.231, ст.123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення 171 370,66грн боргу по кредиту та 28 515,63грн заборгованості по відсотках.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути солідарно з Фізичної особи - підприємця Осіпчука Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ідентифікаційний код 23494714):

- 1 257 655,52грн заборгованості по кредиту;

- 21 863,13грн судового збору.

4. У задоволенні позову в частині стягнення 146 200,00грн заборгованості по кредиту відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.08.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу (рек.) на електронну пошту ,

3 - відповідачам (рек.) на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2