РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2021Справа № 910/4386/21

За позовом Публічного акціонерного товариства "Місто банк";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Матриця";

про стягнення 4 632,55 грн та розірвання договору.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Погодін В. О., адвокат, довіреність № 25/21 від 01.04.2021;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Місто банк" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Матриця", в якому просить стягнути 4 632,55 грн та розірвати договір оренди № 945 від 01.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Місто банк" залишено без руху, надано позивачеві строк для виправлення встановлених судом недоліків.

До господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Місто банк" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі № 910/4386/21 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 18.05.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року відкладено підготовче засідання до 22.06.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/4386/21 до судового розгляду по суті на 13.07.2021 р.

У судовому засіданні 13.07.2021 оголошено перерву в слуханні справи по суті до 27.07.2021 р.

Під час розгляду спору по суті 27.07.2021 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 19.04.2021 строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. В судове засідання 27.07.2021 відповідач своїх представників не направив, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

01 лютого 2020 року між Публічним акціонерним товариством „ Місто Банк " (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Матриця» (орендар) був укладений Договір оренди № 945 (далі - договір).

Згідно п. 1 договору оренди орендодавець зобов`язався передати за плату орендарю у тимчасове платне користування, а орендар зобов`язався прийняти у тимчасове платне користування нежилі приміщення площею 1,5 кв.м. у кабінеті №12, розташованому на 3-му поверсі за адресою: м. Київ, провулок Несторівський, 6 (далі - Об`єкт оренди), та сплачувати орендну плату

Відповідно до п. 2.3 договору оренди передбачено, що приміщення передається Орендодавцем та приймається Орендарем шляхом складання Акту приймання-передачі нежилого приміщення.

Актом приймання-передачі нежилого приміщення від 01.02.2020 р. AT «Місто Банк» передав, а ТОВ "Лізингова компанія «Матриця" прийняв у користування об`єкт оренди.

Пунктом 1.4 Договору оренди встановлено розмір плати за вказане майно - 260грн. за 1 кв.м., в т.ч. ПДВ, на місяць.

Зазначена плата на кожний наступний місяць назначається шляхом коригування розміру місячної плати на індекс інфляції за поточний місяць, що оприлюднюється Державною службою статистики.

Строк дії договору починається з дати його підписання, а саме 01.02.2020 року.

Пунктом 5.1 Договору оренди передбачено, що цей договір починає діяти з дати його підписання та діє до 30 січня 2023 року включно.

Відповідно до п. 3.4.2 Договору оренди Орендар зобов`язаний вчасно і в повному обсязі сплачувати плату за найм.

Крім того, Договір оренди передбачає плату за комунальні послуги, а саме: п. 1.5. Вартість спожитої Наймачем електричної енергії відшкодовується Наймодавцеві щомісячно, на підставі погодженого Сторонами розрахунку спожитої Наймачем електричної енергії, у поточному місяці за попередній, у період часу з першого по останній робочий день місяця, у якому здійснюється відшкодування, на підставі виставленого Наймодавцем рахунку-фактури, виходячи з вартості 0,05 кіловат потужності, що споживається Наймачем на один метр квадратний Приміщення, протягом семи днів на тиждень та 24 годин на добу та п.1.6. Вартість опалення та вентиляції, водопостачання та каналізації, вивезення твердих побутових відходів відшкодовується Наймачем Наймодавцеві щомісячно, на підставі погодженого Сторонами розрахунку частки вартості витрат Наймодавця на утримання приміщення із загальної вартості витрат, понесених Наймодавцем по утриманню всього приміщення, яке знаходиться у власності Наймодавця, у поточному місяці за попередній, у період часу з першого по останній робочий день місяця, у якому здійснюється відшкодування, на підставі виставленого Наймодавцем рахунку-фактури, пропорційно площі приміщення, що передається Наймачу у тимчасове платне користування, до загальної площі приміщення, яке знаходиться у власності Наймодавця.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що відповідачем систематично порушувалися умови договору оренди щодо внесення орендної плати та комунальних платежів, внаслідок чого станом на 16.01.2021 у орендаря утворилася заборгованість по орендній платі за період з березня по листопад 2020 р. в розмірі 3914,05 грн. (з урахуванням індексації) та 372,10 грн. заборгованості за комунальні послуги.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі майна в оренду від 01.08.2014 р.) підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду та користування ним відповідачем у спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що орендодавець взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачеві у тимчасове платне користування нежитлове приміщення на певний строк та за відповідну плату згідно умов договору, а відповідач в порушення умов договору виставлені позивачем рахунки щодо оплати оренди приміщення не оплатив, у зв`язку з чим станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендних платежів становить 3914,05 грн. (з урахуванням індексації) та 372,10 грн. заборгованості за комунальні послуги.

Жодних доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач не надав.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми заборгованості у розмірі 3914,05 грн. та 372,10 грн. заборгованості за комунальні послуги, станом на день розгляду справи, суду не надано.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Матриця" заборгованості з орендної плати в розмірі 3914,05 грн. та 372,10 грн. заборгованості за комунальні послуги підлягають задоволенню.

Несплата відповідачем орендної плати на спірну суму за договором оренди є порушенням договірних зобов`язань та вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 4.3 договору сторони встановили, що у разі порушення строків здійснення платежів за Договором, наймач сплачує наймодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого порушення, від несплаченої у строк суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем своїх зобов`язань щодо внесення орендної плати по договору на заявлену суму встановлений судом, нараховані позивачем 86,96 грн. 3% річних та 259, 44 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач у своїй позовній заяві вимагає розірвати укладений між сторонами договір оренди № 945 від 01.02.2020 р.

Вищезазначені позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем істотних умов договору оренди, а саме систематичного не внесення орендної плати, що є підставою для дострокового розірвання договору оренди приміщення відповідно до п. 5.3.4 договору.

Пунктом 5.3.4 договору сторони передбачили, що орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди у разі порушення наймачем строків здійснення платежів за договором оренди більш ніж на 1 (один) місяць.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (ч.2 ст. 651 ЦК України)

Згідно зі статтею 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Враховуючи встановлений та доведений факт порушення відповідачем умов договору оренди, а саме систематичної несплати орендних платежів, що є істотную умовою договору, господарський суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання договору оренди № 945 від 01.02.2020 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Матриця» (, м. Київ, Шевченківський р-н, провул. Несторівський, 6) на користь Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11) 3 914 (три тисячі дев`ятсот чотирнадцять) грн. 05 коп. заборгованості з орендної плати, 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп. пені, 86 (вісімдесят шість) грн. 96 коп. 3% річних, 372 (триста сімдесят дві) грн. 10 коп. комунальних послуг та 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) судового збору.

3. Розірвати договір оренди № 945 від 01.02.2020, укладений між Публічним акціонерним товариством „Місто Банк" (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Матриця» (, м. Київ, Шевченківський р-н, провул. Несторівський, 6).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко