ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021р. Справа № 904/4847/21

За позовом: Дніпровської міської ради , м. Дніпро

До: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південний 4/6», м. Дніпро

Про: стягнення 200 710, 00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Риженко М.С.(адвокат);

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ :

Дніпровська міська рада (позивач) звернулася до суду з позовом до ОСББ «Південний 4/6» (відповідач) про стягнення 200 710, 00 грн. - майнової шкоди, завданої відповідачем внаслідок самовільного знесення нерухомого майна , належного позивачу.

Ухвалою суду від 24.05.21р. відкрито провадження у справі №904/4847/21, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження у підготовчому засіданні.

ОСББ «Південний 4/6» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався , про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином (про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення відповідачу 12.07.21р. копії ухвали суду про відкладення підготовчого засідання від 22.06.21р. ( а.с.126); заяви відповідача про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладання слухання справи , які були задоволена судом ( а.с.131-146).

Відповідно до приписів ч. 1, 8, 9 ст. 165 ГПК України : у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до приписів ст. 115 ГПК України : строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Згідно ст. 116 ГПК перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку; строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку; якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця; якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день; перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події; останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу; строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.21р. у справі №904/4847/21 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було встановлено строк для надання відзиву - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що відповідач дізнався про наявність в господарському суді Дніпропетровської області провадження відносно нього та необхідність надання відзиву на позов 12.07.21р., коли отримав копію ухвали суду про відкладення підготовчого провадження від 22.06.21р. Таким чином ( враховуючи приписи ст.ст. 115, 165 ГПК України) відповідач повинен був подати відзив на позов в строк до 28.07.21р. Проте, станом на цей час своїм процесуальним на надання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку представника відповідача до судових засідань. Ухвалою суду від 20.07.21р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.08.21р. Ухвалою суду від 05.08.21р. відкладено розгляд справи по суті на 12.08.21р. у зв`язку з неявкою представника відповідача та надходженням від нього клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Дніпровська міська рада відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Право комунальної власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення №8 по вул. Південна, 6 на першому поверсі будинку літ. А-2, площею 46,2кв.м підтверджується Витягом №4544 з реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 162358049 (а.с.14, 15).

Підставою виникнення права власності на зазначений об`єкт нерухомості є рішення Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 27.11.1991р. №46 «Про комунальну власність Дніпропетровської міської Ради народних депутатів» (а.с.16).

Вказане вище нежитлове приміщення перебуває на балансі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР згідно з рішенням Дніпровської міської ради від 19.12.2018р. №50/39 (а.с.29).

01.04.19 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право комунальної власності на нежитлове приміщення №8 по вул. Південна, 6 на першому поверсі житлового будинку літ. А-2, площею 46,2 кв.м. за територіальною громадою міста Дніпра.

28.11.11 р. було створено юридичну особу - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південний 4/6» (далі - ОСББ «Південний 4/6»), . (а.с.36).

На підставі листів ОСББ «Південний 4/6» від 13.01.2012р. вх. №15/21 та Управління житлового господарства Дніпровської міської ради від 05.06.2012р. вх. №8/1913 рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.07.2012р. №23/26 було вирішено зняти з балансу КЖРЕВП Бабушкінського району багатоквартирний житловий комплекс (будинки) за адресою: вул. Південна, 4 (А-2, Б-2) та вул. Південна,6 (А-2), в якому знаходилось приміщення №8, що належить територіальній громаді міста Дніпра та вирішено передати на баланс Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Південний 4/6». (а.с.38-40)

Так, КЖРЕВП Бабушкінського району разом з ОСББ «Південний 4/6» було складено акт приймання-передачі житлового комплексу, підготовлено та передано за описом технічні паспорти та відповідну документацію на житловий комплекс. (а.с.44-48).

За твердженням позивача, нежитлове приміщення №8 за адресою АДРЕСА_1 продовжує залишатися у комунальній власності, а ОСББ «Південний 4/6» є лише балансоутримувачем будинку.

Рішенням Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради №937 від 28.12.2008 року «Про затвердження акта районної технічної комісії про визнання квартири АДРЕСА_2 непридатною для проживання» було вирішено вважати квартиру АДРЕСА_2 непридатною для проживання. (а.с.49).

Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 10.12.2009р. №3374 було вирішено виключити квартиру АДРЕСА_2 з житлового фонду міста. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за зверненням КЖРЕП Бабушкінського району зобов`язано внести зміни в облікові дані та оформити право комунальної власності, з видачею свідоцтва, територіальній громаді міста в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення №8 по АДРЕСА_1 . Крім того, зобов`язано Управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради після надходження інформаційних відомостей від Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району щодо виключення квартири (п.1 цього рішення) з житлового фонду включити нежитлове приміщення №8 по АДРЕСА_1 до Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста ( а.с.50)

12.08.20р. комісією у складі першого заступника директора КП «Бюро» Кота А.І., начальника відділу оренди КП «Бюро» Матковського В.О., фахівця відділу благоустрою КП «Бюро» Романенко Д.В. було обстежено нежитлове приміщення №8 по АДРЕСА_3 , площею 46.2 кв.м та складено акт, відповідно до якого було встановлено, що на момент обстеження будівля, в якій розташоване нежитлове приміщення № 8 , знесена, а на її місці розташований новозбудований житловий будинок (а.с.51)

Дніпровською міською радою надіслано запит на адресу Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР щодо надання дозвільних документів на реконструкцію будинку по АДРЕСА_1 . Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР від 08.12.20р. №4/1-501 повідомило, що в реєстрі будівельної діяльності станом на час надання відповіді не міститься інформація про реєстрацію та видачу дозвільних документів за адресою: м. Дніпро, вул. Південна, 6. Водночас проінформовано, що в Реєстрі будівельної діяльності станом на час надання відповіді міститься інформація про реєстрацію та видачу дозволу на виконання будівельних робіт від 26.04.19р. ДП 48 об`єкт будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та паркінгом по вул. Південній, 4, 6 в м. Дніпро та у подальшому прийнято в експлуатацію на підставі сертифікату від 27.12.19р. ДП 8 , замовник - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південний 4/6» за адресою: м. Дніпро, вул. Південна,4/6. (а.с.57-58).

При цьому, рішенням Дніпропетровської міської ради від 08.04.15р. №63/63 надано дозвіл ОСББ «Південний 4/6» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню багатоквартирного житлового комплексу (будинків) за адресою вул. Південна №№ 4,6. Крім того, відповідно до пояснювальної записки до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки встановлено, що на останній розташовані житлові будинки по вул. Південна, 4 та вул. Південна, 6.

Пунктом 3.3 проектного рішення до пояснювальної записки зобов`язано ОСББ «Південний 4/6» при зміні функціонального призначення об`єкта, новому будівництві чи реконструкції в межах зазначеної земельної ділянки, правовстановлюючі документи оформити в установленому порядку.

Рішенням Дніпровської міської ради від 21.06.17р. №110/22 було передано земельну ділянку по вул. Південна, №№ 4, 6 у постійне користування ОСББ «Південний 4/6» по фактичному розміщенню багатоквартирного житлового комплексу (будинки).

Однак, ОСББ «Південний 4/6» було знесено будинок № 6 по вул. Південна, в якому знаходилось нежитлове приміщення №8, що належало територіальній громаді міста Дніпра та на його місці побудувало новий будинок.

Відповідно до ст. 876 ЦК України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кощторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Судом встановлено, що позовні вимоги висуваються саме до власника об`єкта будівництва та одночасно його замовника, в особі однієї юридичної особи, в результаті дій якого знищено належне територіальній громаді майно.

Стаття 7 Житлового кодексу України передбачає, що квартири і будинки державного та громадського житлового фонду, непридатні для проживання, можуть бути переобладнані для використання в інших цілях або знесені за рішенням виконавчого органу відповідної Ради або місцевої державної адміністрації.

Проте відповідного рішення про знищення приміщення по вул. Південна, 6 міською радою ухвалено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 346, ч. 1 ст. 349 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна.

Оскільки внаслідок незаконних дій відповідача, в результаті яких знищено майно територіальної громади міста Дніпра, право власності останньої припинено, і тому не за власною волею територіальна громада не може користуватися, володіти та розпоряджатися майном, як того передбачають положення ст. 317 ЦК України. Балансоутримувачем будинку по вул. Південна, 6 було самостійно та протиправно знесено нерухоме майно без згоди власника нежитлового приміщення №8 - Дніпровської міської ради.

У зв`язку із зазначеним, територіальній громаді міста Дніпра повинно бути відшкодовано вартість знищеного нерухомого майна - нежитлового приміщення № 8 по АДРЕСА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді.

У ст. 11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків міститься і така , як заподіяння майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно незалежної оцінки, проведеною 15.02.19р. щодо нежитлового приміщення №8 по вул. Південна, 6, було складено звіт та визначено, що вартість нежитлового приміщення по вул. Південна, 6, приміщення №8 становила 200 710,00 грн. (а.с.98-100).

Так, у зв`язку із знищенням нежитлового приміщення, яке знаходилось у будинку, що перебувало на балансі ОСББ «Південний 4/6», та в якому знаходилось нерухоме майно, що належало до комунальної власності територіальної громади міста було порушено майнові права Дніпровської міської ради.

ОСББ «Південний 4/6 здійснило дії щодо знищення майна - нежитлового приміщення, що перебувало у комунальній власності територіальної громади міста, було замовником нового будівництва замість знищеного будинку, що в сукупності призвело до порушення прав позивача. У зв`язку з чим, позивач звернувся з цим позовом до суду. На час винесення рішення у справі відповідачем доказів відшкодування позивачу збитків не надано.

Відшкодування збитків можливе лише за наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права, завдання збитків та наявність причинного зв`язку між порушенням права та збитками; при цьому відповідальність продавця не може настати без його вини.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

За змістом ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також неодержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б однієї із названих умов цивільно-правова відповідальність у виді відшкодування майнової шкоди не настає.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, які стали підставою для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

В силу приписів пунктів 2, 6 частини 1 ст. 3 Цивільного кодексу України до загальних засад цивільного законодавства віднесено зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до цих принципів норми цивільного права забезпечують власникам можливість стабільного (сталого) здійснення власницьких повноважень і правовий захист від дій щодо безпідставного позбавлення особи свого майна, що мають розглядатися як правові засоби утвердження поваги і непорушності права власності.

Загальна засада справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства передбачає правило, за яким кожен учасник цивільних правовідносин при здійсненні своїх суб`єктивних прав не повинен порушувати інтереси інших осіб чи суспільних інтересів (зловживати правом). Саме меті встановлення справедливого і розумного правопорядку повинна слугувати демократична держава.

Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства передбачає встановлення його нормами рівних умов для участі усіх осіб у цивільних відносинах, закріплення можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу, поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з урахуванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки відповідачем на їх спростування не подав суду жодного доказу. За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 70, 79, 80, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Південний 4/6» (49000, м. Дніпро, вул. Південна, б.4; ) на користь позивача - Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького,75; ): 200 710, 00 грн. збитків та 3 010, 65 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 17.08.2021р.

Суддя О.Ю.Васильєв