РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.07.2021Справа № 910/4532/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрохолдинг - Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спорт - Комфорт"

про стягнення 1 974 877, 63 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: Чернишенко А.М.;

Від відповідача: Поляк І.О.

Присутні у судовому засіданні: ОСОБА_1; ОСОБА_2; ОСОБА_3 - вільні слухачі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрохолдинг - Інвест" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спорт - Комфорт" (далі - відповідач) про стягнення 1 974 877, 63 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), з яких: 1 239 023, 52 грн (заборгованість з орендної плати за квітень, травень, червень 2020 та лютий 2021); 106 618, 93 грн (пеня за період з 06.06.2020 по 06.05.2021 за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за квітень - травень - червень 2020 року); 469 762, 68 грн (штраф за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за квітень - травень - червень 2020); 9 723, 43 грн (пеня за період з 06.02.2021 по 06.05.2021 за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за лютий 2021); 149 749, 07 грн (штраф за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за лютий 2021).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказав на те, що відповідачем порушено умови Договору оренди в частині повної та своєчасної оплати за оренду приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивачем було усунуто недоліки вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.21 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4532/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.05.21.

05.05.2021 засобами поштового зв`язку до Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

20.05.21 засобами поштового зв`язку до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 1 974 877, 63 грн, з яких: 1 239 023, 52 грн (заборгованість з орендної плати за квітень, травень, червень 2020 та лютий 2021); 106 618, 93 грн (пеня за період з 06.06.2020 по 06.05.2021 за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за квітень - травень - червень 2020 року); 469 762, 68 грн (штраф за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за квітень - травень - червень 2020); 9 723, 43 грн (пеня за період з 06.02.2021 по 06.05.2021 за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за лютий 2021); 149 749, 07 грн (штраф за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за лютий 2021).

20.05.2021 засобами поштового зв`язку до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

25.05.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про залишення відповіді на відзив без розгляду.

25.05.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про надання строку для подачі відзиву на заяву про збільшення позовних вимог та заперечень на відповідь на відзив.

Представник позивача у підготовчому засіданні 26.05.2021 заявив усне клопотання про поновлення строку для подачі відповіді на відзив.

Представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання про залишення відповіді на відзив без розгляду, визнано поважними причини пропуску строку для подачі відповіді на відзив та прийнято до розгляду відповідь на відзив на позовну заяву, а також відкладено підготовче засідання по справі № 910/4532/21 на 09.06.2021.

08.06.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021, яку занесено до протоколу судового засідання прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог від 20.05.2021, вирішено проводити подальший розгляд справи із її урахуванням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.06.2021

17.06.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання по справі.

Представник позивача у судовому засіданні 30.06.2021 підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.06.2021 заперечив проти заявлених позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2021, яку занесено до протоколу судового засідання оголошено перерву по розгляду справи по суті на 14.07.2021.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 14.07.2021 судом завершено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрохолдинг - Інвест» (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спорт - Комфорт» (далі - орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна, згідно з п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати орендареві тимчасове платне користування (оренду) нерухоме майно, яким є нежитлові приміщення у відповідності до умов Договору.

Приміщення розташоване у будівлі, що знаходиться за адресою: Україна, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154 (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.3 договору приміщення передається для використання його за цільовим призначенням, визначеним у ст.. 5 договору.

Приміщення належить орендодавцю на підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідченого Устименко В.Т., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 10 вересня 2013 року, № в реєстрі № 292.

Загальна площа приміщень, частина яких передається в оренду і згідно з умовами даного договору називається «приміщення», становить 8886, 00 квадратних метрів (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору він набуває чинності з дати його підписання сторонами, скріплення договору печатками сторін та нотаріального посвідчення.

Строк оренди починає спливати з моменту підписання сторонами першого АПП вказаних в пункті 4.2 договору і триває 180 календарних місяців (п. 7.1 договору).

Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірах та у строк визначені цим договором (п. 10.1 договору).

Згідно з п. 10.6 договору орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 5 числа відповідного (поточного) місяця.

У разі прострочення орендарем виконання грошового зобов`язання, орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ і діє у період прострочення виконання зобов`язання, від відповідної суми простроченого грошового зобов`язання, за кожний календарний день прострочення (п. 21.9 договору).

Відповідно до пункту 23.1. Договору оренди, Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов Договору оренди, якщо таке невиконання (неналежне виконання) є наслідком дії обставини непереборної сили (форс-мажор).

Для цілей Договору оренди обставинами непереборної сили вважаються, окрім іншого, стихійні лиха, війни, збройні конфлікти, епідемії, аварії у зовнішніх щодо Приміщення (комунальних) систем водопостачання, водовідведення, енергопостачання та інші події, безпосередньо пов`язані з реалізацією цього Договору, виникнення, розвиток та/або припинення яких не залежить від волі Сторони (Сторін) (пункт 23.2. Договору оренди).

Згідно пункту 23.3. Договору оренди, наявність обставин непереборної сили підтверджується у відповідності до чинного законодавства У країни та Договору оренди.

Сторона, яка зазнала дії обставин непереборної сили, негайно повідомляє про це у письмовій формі другу Сторону протягом 3 (трьох) діб з моменту настання обставин непереборної сили. Неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення позбавляє Сторону права посилатися на зазначені обставини, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по Договору оренди, а також не підтвердження настання таких обставин сертифікатом ТПП або іншим документом компетентного органу (пункт 23.4. Договору оренди).

05.02.2014 між сторонами підписано Акт приймання - передавання приміщення.

05.02.2014 сторони підписали Договір про внесення змін № 1 до договору оренди нерухомого майна від 05.02.2014 та домовились про наступне:

1. Сторони усвідомлюють, що поточний технічний стан Об`єкту оренди 6 (шостого) та 7 (сьомого) поверхів Будівлі, переданого за Актом приймання-передачі, призводить до неможливості повноцінного використання орендарем такого приміщення за цільовим призначенням, що також негативно впливає на прибутковість орендаря та показники його фінансово-господарської діяльності. Враховуючи можливість орендаря фактично користуватись лише частинами приміщень Об`єкту оренди, у зв`язку з проведенням в інших частинах приміщень адаптаційних та опоряджувальних робіт, необхідних для приведення об`єкту оренди до належного для використання за цільовим призначенням стану, Сторони дійшли згоди змінити розмір орендної плати, та встановили, що на період починаючи з дати підписання Акту приймання-передачі першої черги, яка складається з «приміщень сухої зони», до моменту підписання Акту приймання-передачі другої черги, яка складається з площі приміщення з басейном, щомісячна Орендна плата за користування Об`єктом оренди становить суму у національній валюті України, яка є еквівалентом 12 548 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) доларів США 00 центів за встановленим Національним Банком України курсом національної валюти України до долару США на дату оплати. Вказана сума Орендної плати включає в себе податок на додану вартість, у відповідності до чинного законодавства України.

Враховуючи вищезазначене Сторони дійшли згоди доповнити п. 10.4 підпунктом 10.4.2. у такій редакції:

1. Сторони усвідомлюють, що поточний технічний стан Об`єкту оренди 6 (шостого)

та 7 (сьомого) поверхів Будівлі, переданого за Актом приймання-передачі, призводить до неможливості повноцінного використання орендарем такого приміщення за цільовим призначенням, що також негативно впливає на прибутковість орендаря та показники його фінансово-господарської діяльності. Враховуючи можливість орендаря фактично користуватись лише частинами приміщень об`єкту оренди, у зв`язку з проведенням в інших частинах приміщень адаптаційних та опоряджувальних робіт, необхідних для приведення Об`єкту оренди до належного для використання за цільовим призначенням стану, сторони дійшли згоди змінити розмір орендної плати, та встановили, що на період починаючи з дати підписання Акту приймання-передачі першої черги, яка складається з «приміщень сухої зони», до моменту підписання Акту приймання-передачі другої черги, яка складається з площі приміщення з басейном, щомісячна орендна плата за користування Об`єктом оренди становить суму у національній валюті України, яка є еквівалентом 12 548 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) доларів США 00 центів за встановленим Національним Банком України курсом національної валюти України до долару США на дату оплати. Вказана сума Орендної плати включає в себе податок на додану вартість, у відповідності до чинного законодавства України.

Враховуючи вищезазначене Сторони дійшли згоди доповнити п. 10.4 підпунктом 10.4.2. у такій редакції:

« 10.4.2. Сторони дійшли згоди, що починаючи з дати підписання Акту приймання- передачі першої черги, яка складається з «приміщень сухої зони», до моменту підписання Акту приймання-передачі другої черги, яка складається з площі приміщення з басейном, щомісячна орендна плата за користування об 'єктом оренди становить суму у національній валюті України, яка є еквівалентом 12 548 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) доларів США 00 центів за встановленим Національним Банком України курсом національної валюти України до долару США на дату виставлення рахунку на оплату.

На день підписання даного договору щомісячно орендна плата за користування об`єктом оренди становить 100 296, 16 грн.

16.04.2014 сторони підписали Договір про внесення змін № 2 до договору оренди нерухомого майна від 05.02.2014 та домовились про наступне:

1. З метою уніфікації нумерації - підпункт 10.4.2. пункту 10.4. Договору оренди вважати підпунктом 10.4.1. пункту 10.4. цього ж Договору оренди;

2. Внести зміни до підпункту 10.4.2. пункту 10.4. Договору оренди, виклавши його у такій редакції:

« 10.4.1. Сторони дійшли згоди, що починаючи з дати підписання Акту приймання-передачі першої черги, яка складається з «приміщень сухої зони», до 30 квітня 2014 року місячна Орендна плата за користування Об`єктом оренди становить суму у національній валюті України, яка є еквівалентом 12 548 (дванадцять тисяч п 'ятсот сорок вісім) доларів США 00 центів за встановленим Національним Банком України курсом національної валюти України до долару США на дату платежу, що на день підписання даного договору становить 142998, 26 (сто сорок дві тисячі дев`ясот дев`яносто вісім) гривень 26 копійок за діючим курсом НБУ. Вказана сума Орендної плати включає в себе податок на додану вартість, у відповідності до чинного законодавства України.

У період з 01 травня 2014 року по 31 травня 2014 року - місячна Орендна плата за користування Об`єктом оренди становить суму у наці 16 484 долари США 95 центів за встановленим Національним банком України курсом національної валюти України до долару США та становить 187 864, 14 грн.

У період з 01 червня 2014 до моменту підписання Акту приймання - передачі другої черги, яка складається з площі приміщення з басейном - щомісячна Орендна плата за користування Об`єктом оренди становить суму у національній валюті України, яка є еквівалентом 14 133 (чотирнадцять тисяч сто тридцять три) доларів США 00 центів за встановленим Національним Банком України курсом національної валюти України до долару США на дату платежу, що на день підписання даного Договору становить 161061 (Сто шістдесят одну тисячу шістдесят одну гривню 08 копійок) за діючим курсом НБУ. Вказана сума Орендної плати включає в себе податок на додану вартість, у відповідності до чинного законодавства України.».

2.1. Сторони домовились, розмір Орендної плати, зазначений у п.2 даного Договору продовжує діяти до моменту передачі Орендодавцем в оренду всього комплексу приміщень першої, другої черг і паркінгу, визначених в п.4.2. Договору оренди.

3. У зв`язку з прийнятим цим Договором змінами, Сторони дійшли згоди -внести зміни

до п. 10.5 Договору Оренди та викласти його у такій редакції:

« 10.5. Після підписання Сторонами АПП другої черги Гарантійний платіж, сплачений Орендарем у відповідності до умов Попереднього договору щодо укладання договору оренди нерухомого майна від 06 березня 2013 року, на підставі якого був укладений цей Договір зараховується Орендодавцем у рахунок Орендної плати за перші місяці оренди Приміщень».

Всі іншому, що не передбачено даним договором сторони керуються умовами договору оренди.

17.03.2014 сторонами підписано акт приймання - передавання приміщення.

До матеріалів справи позивачем додано рахунки - фактури № СФ - 0000026 від 01.04.2020 на суму 390 353, 46 грн, № СФ - 0000035 від 04.05.2020 на суму 381 025, 68 грн, № СФ - 0000044 від 01.06.2020 на суму 379 612, 38 грн., № СФ - 0000012 від 01.02.2021 на суму 397 589, 55 грн та платіжні доручення № 592 від 16.06.2020 на суму 211 466, 15 грн, платіжні доручення № 680 від 08.02.2021 на суму 98 091, 40 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що в порушення умов договору оренди нерухомого майна від 05.02.2014 відповідачем не повністю сплачена орендна плата за квітень - травень - червень 2020 та лютий 2021, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 1 239 023, 52 грн.

15.07.2020, 13.01.2021 та 08.02.2021 позивач звертався до відповідача з претензіями № 15/07/2020-1, № 13/01/2021-1, № 08/02/2021-1 в яких просив сплатити заборгованість з орендної плати.

Проте, відповідач заборгованість не сплатив.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів та просить суд стягнути з відповідача суму у загальному розмірі: 1 974 877, 63 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), з яких: 1 239 023, 52 грн (заборгованість з орендної плати за квітень, травень, червень 2020 та лютий 2021); 106 618, 93 грн (пеня за період з 06.06.2020 по 06.05.2021 за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за квітень - травень - червень 2020 року); 469 762, 68 грн (штраф за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за квітень - травень - червень 2020); 9 723, 43 грн (пеня за період з 06.02.2021 по 06.05.2021 за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за лютий 2021); 149 749, 07 грн (штраф за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за лютий 2021).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявлених позовних вимог та вказав на наступні обставини:

- Враховуючи надзвичайну епідеміологічну ситуацію, що виникла в країні, у зв`язку із введенням на всій території України карантину та заборони проведення масових заходів, згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2» від 11.03.2020 року № 211 (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 02.04.2020 року № 255), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року на усій території України було встановлено карантин та введено заборону з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 року до 03.04.2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема фітнес-центрів. Постановою КМУ від 25.03.2020 року № 239 було внесено зміни до Постанови № 211 та продовжено карантин до 24.04.2020 року. Пізніше, Постановою КМУ від 22.04.2020 року № 291 та Постановою КМУ від 04.05.2020 року № 343 дію карантину було продовжено до 11.05.2020 року та 22.05.2020 року відповідно. 20.05.2020 року Постановою № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2 було продовжено дію карантину на всій території України з 22.05.2020 року до 22.06.2020 року (надалі - «Постанова № 392»), здійснено послаблення протиепідемічних заходів та дозволено з 01.06.2020 року роботу закладів фізичної культури і спорту, спортивних залів, фітнес-центрів (крім проведення групових занять з кількістю учасників більше ніж 10 осіб).

У зв`язку із введеними карантинними обмеженнями, відповідачем було прийняте рішення щодо тимчасового припинення діяльності за Договором оренди, у зв`язку з чим Приміщення було зачинене для відвідувачів з 17.03.2020 року, про що представниками відповідача був складений відповідний Акт про неможливість використання Об`єкту оренди за призначенням та тимчасове припинення функціонування фітнес-клубу «Спорт Лайф» від 17.03.2020 року, в якому було зафіксовано факт невикористання Приміщення відповідачем у період з 07 годин 00 хвилин 17.03.2020 року до 14 годин 59 хвилин 01,06.2020 року (включно)

19.03.2020 року на виконання обов`язку, передбаченого п. 23.4. Договору оренди щодо повідомлення про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), відповідачем на адресу позивача було направлено Лист з вих. № 03/19 щодо тимчасового припинення функціонування Клубу для відвідувачів, в якому повідомлялося про настання форс-мажорних обставин та припинення сплати Орендної плати на період карантину.

Відповідач звернувся до Торгово - промислової палати з проханням засвідчити існування форс - мажорних обставин.

В подальшому, Торгово - промисловою палатою видано сертифікати Торгово - промислової палати № 3100-20-0853 від 29.05.2020 та № 3100-21-0080 від 21.01.2021 про форс - мажорні обставини.

Відповідачем на адресу позивача було направлено Лист з вих. № 115 від 18.06.2020 року про отримання сертифікату ТПП.

09.11.2020 року відповідачем було сплачено на користь позивача орендну плату за листопад 2020 року у повному обсязі, а саме: у розмірі 402 055,58 грн. (чотириста дві тисячі п`ятдесят п`ять гривень 58 копійок), з урахуванням ПДВ, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 638.

Як вказує відповідач, на виконання наступних карантинних обмежень, відповідачем було прийняте рішення щодо тимчасового припинення діяльності за Договором оренди, у зв`язку з чим приміщення було зачинене для відвідувачів з 14.11.2020.

11.01.2021 року відповідачем було сплачено на користь позивача Орендну плату за січень 2021 року у розмірі 399 511,64 грн. (триста дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот одинадцять гривень 64 копійки), з урахуванням ПДВ, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 663.

Відповідачем були отримані Сертифікат № 3100-21-0080 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у термін 14, 15, 21, 22, 28, 29 листопада 2020 року та Сертифікат № 3100-21-0287 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у термін з 00 годин 00 хвилин « 08» січня 2021 року до 00 годин 00 хвилин « 25» січня 2021 року.

08.02.2021 року відповідачем було сплачено на користь позивача орендну плату за лютий 2021 року у повному обсязі, в саме: розмірі 98 091,40 грн. (дев`яносто вісім тисяч дев`яносто одна гривня 40 копійки), з урахуванням ПДВ, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 680. Розмір орендної плати за лютий 2021 року був розрахований за мінусом існуючої переплати за листопад 2020 року та січень 2021 року, утвореної внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Відповідач вказав на те, що беручи до уваги положення Договору оренди в частині врегулювання форс-мажорних обставин, враховуючи положення частини 2 статті 14.1 Закону України «Про торгово-промислові палати (абз. 49), карантинні обмеження, встановлені Постановою № 211 (зі змінами та доповненнями) (абз. 4), Постановою № 641 (зі змінами та доповненнями) (абз. 13) та Постановою № 1236 (зі змінами та доповненнями) (абз. 16) вказані обставини є форс-мажором, тобто надзвичайними та невідворотними обставинами, шо об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору оренди на період з 17.03.2020 року до 31.05.2020 року (включно), на період 14, 15, 21, 22, 28, 29 листопада 2020 року, а також на період з 08.01.2021 року до 24.01.2021 року (включно).

За твердженнями відповідача, зважаючи на належне виконання умов Договору оренди, останній звільняється від виконання зобов`язань за Договором оренди, включаючи сплату цільових платежів, та не несе відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов Договору оренди на період з 17.03.2020 року до 31.05.2020 року (включно), на період 14. 15. 21, 22, 28, 29 листопада 2020 року, а також на період з 08.01.2021 року до 24.01.2021 року (включно). Крім цього, нарахування позивачем у визначені періоди пені та штрафних санкцій за порушення у мов Договору оренди є безпідставним та таким, що суперечить положенням Договору оренди та нормам діючого законодавства.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як встановлено п. 10.6 договору орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 5 числа відповідного (поточного) місяця.

У договорі про внесення змін № 2 від 16.04.2014 сторони встановили, що у період з 01 червня 2014 до моменту підписання Акту приймання - передачі другої черги, яка складається з площі приміщення з басейном - щомісячна Орендна плата за користування Об`єктом оренди становить суму у національній валюті України, яка є еквівалентом 14 133 (чотирнадцять тисяч сто тридцять три) доларів США 00 центів за встановленим Національним Банком України курсом національної валюти України до долару США на дату платежу, що на день підписання даного Договору становить 161061 (Сто шістдесят одну тисячу шістдесят одну гривню 08 копійок за діючим курсом НБУ). Вказана сума Орендної плати включає в себе податок на додану вартість, у відповідності до чинного законодавства України.».

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п.10.6 договору, відповідач повинен був сплачувати орендну плату щомісячно до 5 числа відповідного (поточного) місяця.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.04.2020 по 30.06.2020 та лютий 2021 позивачем було нараховано відповідачу до сплати орендну плату на загальну суму 1 239 023, 52 грн. Строк виконання відповідачем обов`язку з оплати орендної плати за договором є таким, що настав.

Однак суд не погоджується із розрахунком орендної плати, який навів позивач, з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 року, № 242 від 20.03.2020 року, № 239 від 25.03.2020 року, № 241 від 29.03.2020 року, № 255 від 02.04.2020 року, № 262 від 08.04.2020 року, № 284 від 15.04.2020 року, № 291 від 22.04.2020 року) введено режим надзвичайної ситуації на всій території України відповідно, встановлено обмежувальні заходи в роботі окремих підприємств господарської діяльності, зокрема заборонена робота торгово-розважальних центрів, закладів громадського харчування, інших установ розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного та побутового обслуговування населення, проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 10 осіб.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" продовжено дію продовжено дію карантину на території України з 22 травня 2020 року до 22 червня 202 року. У регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, зокрема дозволяється:

з 22 травня:

- діяльність готелів (крім функціонування ресторанів у готелях);

- регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб;

з 25 травня:

- перевезення пасажирів метрополітенами за умови забезпечення перевізником контролю за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно;

- відвідування закладів дошкільної освіти;

з 1 червня:

- робота закладів фізичної культури і спорту, спортивних залів, фітнес-центрів (крім проведення групових занять з кількістю учасників більше ніж 10 осіб);

з 10 червня:

- діяльність закладів харчування, зокрема приймання відвідувачів у приміщеннях, за умови дотримання протиепідемічних заходів;

- діяльність закладів культури, зокрема з прийманням відвідувачів за рішенням власника (органу управління), у тому числі культурних заходів, за умови перебування не більше однієї особи на 5 кв. метрах площі приміщення, де проводиться захід;

- діяльність закладів, що надають послуги з розміщення.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 року, № 242 від 20.03.2020 року, Ш 239 від 25.03.2020 року, № 241 від 29.03.2020 року, № 255 від 02.04.2020 року, № 262 від 08.04.2020 року, № 284 від 15.04.2020 року, № 291 від 22.04.2020 року) та постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 заборонено здійснення господарської діяльності з надання послуг фітнес-центрів.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 №211, яка набула чинності 12.03.2020 установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, дію якого було неодноразово продовжено.

Згідно актів від 17.03.2020, 14.11.2020 про неможливість використання об`єкту оренди за призначенням та тимчасове припинення функціонування фітнес клубу «Спорт Лайф» до договору оренди нерухомого майна від 05.02.2014 вбачається, що позивач призупинив з 17 березня 2020 року по 01.06.2020 року свою господарську діяльність за адресою розташування орендованого майна та з 14.11.2020 по 30.11.2020.

Крім того, відповідачем додано до матеріалів справи Сертифікати Торгово - промислової палати № 3100-20-0853 від 29.05.2020 та № 3100-21-0080 від 21.01.2021 про форс - мажорні обставини, з яких вбачається, що датою настання форс - мажорних обставин є 17.03.2020 - датою закінчення вказано: тривають на 29.05.2020; дата настання 14.11.2020 дата закінчення - 30.11.2020.

З огляду на наведене, відповідачем доведено суду, що з 17.03.2020 по 31.05.2020 ним не здійснювалась господарська діяльність у орендованих приміщеннях.

Отже за розрахунком суду, враховуючи наведені вище обставини, заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за договором, нарахованої за період за червень 2020 та за лютий 2021 складає 679 110, 53 грн.

Доказів оплати вказаної суми орендної плати відповідачем суду не надано.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати, нарахованої за квітень - травень - червень 2020 та лютий 2021, підлягають задоволенню частково, на суму 679 110, 53 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 106 618, 93 грн (пеня за період з 06.06.2020 по 06.05.2021 за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за квітень - травень - червень 2020 року); 469 762, 68 грн (штраф за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за квітень - травень - червень 2020); 9 723, 43 грн (пеня за період з 06.02.2021 по 06.05.2021 за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за лютий 2021); 149 749, 07 грн (штраф за невиконання простроченого зобов`язання з орендної плати за лютий 2021).

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 21.9 договору у разі прострочення орендарем виконання грошового зобов`язання, орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ і діє у період прострочення виконання зобов`язання, від відповідної суми простроченого грошового зобов`язання, за кожний календарний день прострочення

Згідно з п. 21.10 договору у випадку прострочення заборгованості більше як на 30 (тридцять) банківськи: штраф у розмірі 50 % від простроченої суми грошового зобов`язання.

Судом враховано, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Між тим, судом враховується, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 ст. 3, частині третій ст. 509 та частинах першій, другій ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013р. №7-рп/2013).

Приписами ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно до аналізу даних норм, таке право суд реалізує, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Оцінивши в сукупності обставини справи та надані докази, приймаючи до уваги часткову сплату відповідачем заборгованості згідно договору оренди, зважаючи на запровадження карантинних обмежень на всій території України та зупинення діяльності відповідача у період з 17.03.2020 по 31.05.2020, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені та штрафу на 50%, тобто до 20 754, 46 грн. та до 339 555, 26 грн, які нараховані на суму орендної плати 679 110, 53 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України)

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрохолдинг - Інвест" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спорт - Комфорт" (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд. 1, оф. 23; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрохолдинг - Інвест" (04107, м. Київ, вул. Ромоданова Академіка, буд. 14, кв. 49; ) суму боргу у розмірі 679 110 (шістсот сімдесят дев`ять тисяч сто десять) грн. 53 коп, пеню у розмірі 20 754 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн 46 коп, штраф у розмірі 339 555 (триста тридцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 26 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 14 658 (чотирнадцять тисяч шістсот п`ятдесят вісім) грн 18 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.08.2021.

Суддя М.Є.Літвінова