ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 серпня 2021 року м.Херсон Справа № 923/1111/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., розглянувши справу за позовом: Акціонерного товариства "Райффайзен Банк " Код за , Юридична адреса: 01011, Україна, м. Київ, вул.Лєскова, буд. 9

до Відповідача : Фізичної особи-підприємця Носаньова Олександра Вадимовича, Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 261 606, 29 грн. коп.) З 924 грн. 09 коп. (дострокове стягнення заборгованості Кредитним договором №Д2-2-РБ/22/15 від 08.07.2020р.

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2021р. даний позов передано на розгляд судді Пінтеліній Т.Г.

Позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця Носаньова Олександра Вадимовича на користь АТ «.Райффайзен Банк» кредитну заборгованість, за Кредитним договором № Д2-2-РБ/22/15 від 08.07.2020 року у сумі 261 606, 29 грн. (двісті шістдесят одну тисячу шістсот шість гривень 29 коп.), яка складається з: заборгованості за кредитом - 228 985 грн. 34 коп.; заборгованості за відсотками - 32 620 грн. 95 коп.; а також стягнути з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі - 3924 грн. 09 коп.

Відповідно до ухвали від 18.08.2021р. у провадженні Господарського суду Херсонської області знаходиться справа за позовом АТ «Райффайзен Банк» до ФОП Носаньова Олександра Вадимовича «Про захист порушеного права Кредитора, шляхом дострокового стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № Д2-2-РБ/22/15 від 08.07.2020 року.

Разом з позовною заявою позивач у встановленому порядку подав до суду заяву про забезпечення позову. В порядку, передбаченому ст. 137 ГПК України, АТ «Райффайзен Банк» просить суд вжити заходи для забезпечення позову з наступних підстав

Як вказано у позовній заяві 08 липня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (надалі Позивач, Банк, Кредитор ).

Матеріалами справи підтверджено, що між Банком та фізичною особою-підприємцем Носаньовим Олександром Вадимовичем (надалі «Відповідач», «Боржник», «Позичальник») було укладено Кредитний договір №Д2-2-РБ/22/15 (надалі «Кредитний договір»), згідно умов якого Кредитор надає Позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 268 900,00 (Двісті шістдесят вісім тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.) строком до 20.12.2022 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 29,90 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором (Копія Кредитного договору з відповідними додатками додавалась до позовної заяви).

У відповідності до п. 4.1. Договору Позичальник взяв на себе зобов`язання здійснити погашення Кредиту, сплатити проценти, комісії штрафи та інші платежі.

Проте, всупереч вимогам Кредитного договору Позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 20.05.2021 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором становить 261 606, 29 грн. (двісті шістдесят одну тисячу шістсот шість гривень 29 коп.): заборгованості за кредитом - 228 985 грн. 34 коп.; заборгованості за відсотками - 32 620 грн. 95 коп.;

Банком вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення вимоги від 10.06.2021 року за №114-43/3-170401 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором Позичальнику, надавши можливість протягом 30 календарних днів добровільно врегулювати заборгованість за Кредитним договором.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2021р. № 116784077 гр. Носаньову О.В. належить на праві приватної власності нерухоме майно: 1/3 житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

Таким чином, з огляду на те, що заявлені вимоги мають значний розмір та враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення позову, заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом заборони відповідачеві у будь-який спосіб відчужувати належне йому на праві власності нерухоме майно, є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи (в т.ч. шляхом укладення як реальних, так і фіктивних правочинів), з метою подальшого приховання та унеможливлення його реалізації в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо), в даній справі відповідач повністю припинив навіть часткове виконання зобов`язання перед АТ «Райффайзен Банк», незважаючи на наявність достатньої кількості додаткового майна, кошти від реалізації якого (в самостійному порядку позичальником) могли бути частково спрямовані на погашення наявної заборгованості.

З аналізу положень Господарського процесуального кодексу України, слід прийти до висновку, що заходи забезпечення позову застосовуються судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Відповідно до статті 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема:

- накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії..

Верховний суд України в абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за № 9, роз`яснив судам, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Предметом позову у даній справі є вимога про захист прав і законних інтересів АТ «Райффайзен Банк», порушених внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення заборгованості.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів направлених на недопущення утруднення чи неможливість виконання судового рішення, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Так, з підстав передбачених ст. ст. 136, 137 ГПК України, зважаючи на дії Позичальника, які свідчать про його намір уникнути від сплати кредитної заборгованості, Банк просить суд про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заборгованість Позичальника є суттєвою та становить - 261 606, 29 грн., а обставини, що породили виникнення заборгованості вказують на неплатоспроможність Боржника (він не виконує взяті на себе боргові зобов`язання, відмовляється від пропонованих програм рефінансування, припинив відповідати на телефонні дзвінки працівників банку, тощо), у зв`язку з чим існують всі підстави забезпечити позов, шляхом заборони Відповідачеві відчужувати у будь-який спосіб нерухоме майно, що належить на праві власності Позичальнику/Відповідачу- ФОП Носаньов О.В.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову має містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 141 ГПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом унесення на депозитний рахунок суду коштів у розмірі, визначеному судом. Ці гроші повинні гарантувати сумлінність позивача й забезпечити компенсацію збитків, яких може зазнати відповідач у випадку, якщо за підсумками розгляду справи в задоволенні позову буде відмовлено та встановлено, що вжитими заходами забезпечення позову відповідачеві були заподіяні збитки.

Крім депозиту, зустрічне забезпечення може здійснюватися шляхом надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення від іншої особи, що не є заявником.

Також суд може в порядку зустрічного забезпечення зобов`язати позивача вчинити певні дії для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ст. 141 ГПК України та є вичерпним.

Враховуючи те, що Позивач просить забезпечити позов шляхом заборони Відповідачу вчиняти дії з відчуження будь яким чином належного йому нерухомого майна, та враховуючі, що отримавши позов ФОП Носаньов О.В. може прийняти заходи щодо відчуження належного йому майна, та уникнути таким чином відповідальності щодо сплати заборгованості, та не виконати кредитні зобов`язання, обраний Позивачем спосіб забезпечення позову не може навіть потенційно спричинити збитків Відповідачу або третім особам, та очевидно не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу або третім особам.

Одночасно Банк зазначає про відсутність обставин визначених ч. З ст. 141 ГПК України. Зважаючи на зазначене, застосування заходів зустрічного забезпечення -є недоцільним.

Крім того, Банк наголошує, що для належної реалізації завдань господарського та цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишилось невиконаним стосовно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина «процесу» в розумінні с. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 63 рішення від 23.07.1999 р. у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії».

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008р.) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При таких обставинах, на час розгляду справи в суді необхідно вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони Відповідачеві відчужувати будь яким способом нерухоме майно: Позичальника/Відповідача - ФОП Носаньова О.В.. а саме на: 1/3 житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

Банк доводить, що заборона відчужувати дане нерухоме майно стане стимулюванням щодо виконання боргових зобов`язань перед Банком та гарантією виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Стосовно співрозмірності ціни заявленого позову в сумі - 261 606, 29 грн. з вартісними показниками майна відповідача, то в цьому зв`язку слід зазначити, що обов`язкового з`ясування вартості майна при вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони його відчуження, процесуальним законом не передбачено.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2019 року у справі № 911/1695/18.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки є велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб або здійснення інших дій, що значно зменшить його вартість.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 136 ГПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених ст. 137 ГПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд виходить з того, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Між сторонами дійсно існує спір про стягнення коштів за кредитним договором 261606,29 грн.

Судом враховується, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження квартири. При цьому заборона на відчуження частини квартири, належної Відповідачу , не є позбавленням права власності на квартиру.

Вжиття заходів зустрічного забезпечення за ініціативою суду за відсутності заяви, є правом суду, а не обов`язком, тому безпідставними є доводи касаційної скарги в цій частині.

Суд акцентує увагу на те, що відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити квартиру не приймається судом до уваги, оскільки забезпечення позову у цьому спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Іншого майна Відповідача, на яке можливо буде звернути стягнення, Банком не виявлено.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19, провадження № 61-21685св19

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст136-146 ГПК України, суд вважає можливим задовольнити заяву Банку - вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони гр. Носаньову Олександру Вадимовичу (ІПН НОМЕР_1 ) у будь-який спосіб відчужувати 1/3 житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та стягнути з Фізичної особи - підприємця Носаньова Олександра Вадимовича (ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ «Райффайзен Банк» код СДРПОУ 14305909 витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 135,00 гривень.

Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 18.08.2021, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку..

Відповідно до підпункту 17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення. Згідно ч.8 ст.140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.Г. Пінтеліна