ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2021 р. Справа№ 911/3048/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Луценко Р.О. адвокат, ордер серія ЧК № 77572 від 04.01.2021, Руденко В.В. - директор;

від відповідача 1: Кучерява І.П., адвокат, ордер серія ВН № 121870 від 10.11.2020

від відповідача 2: Нерода В.Ю., адвокат, ордер серія КС №651067 від 26.07.2021;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гурівецьке", Вінницька обл., Козятинський р-н, с. Гурівці

на рішення Господарського суду Київської області від 18.03.2021 (повний текст складено 31.03.2021)

у справі № 911/3048/20 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬТА СЕК`ЮРІТІ" м. Київ

до Приватного підприємства "Гурівецьке", Вінницька обл., Козятинський р-н, с. Гурівці

та до Малого приватного підприємства фірми "Ерідон", Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Княжичі

про стягнення 1101584,40 грн безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вольта Сек`юріті" (далі - ТОВ "Вольта Сек`юріті", позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Гурівецьке" (далі - ПП "Гурівецьке", відповідач 1) та до Малого приватного підприємства фірми "Ерідон" (далі - МППФ "Ерідон", відповідач 2) про стягнення 1101584,40 грн безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.05.2020 ухвалою Господарського суду Вінницької області було закрито провадження у справі №902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке" з підстав задоволення всіх визнаних ухвалою суду вимог кредиторів. В ухвалі від 03.05.2020 судом встановлено, що кредиторські вимоги МППФ "Ерідон" були погашені ПП "Гурівецьке". За наявною у позивача інформацією на розрахунковий рахунок МППФ "Ерідон" від ПП "Гурівецьке" згідно з платіжним дорученням №1475 від 23.10.2018 було перерховано кошти у розмірі 1052634,04 грн, що становить суму боргу визнану Господарським судом Вінницької області. У зв`язку із відступленням права вимоги до ПП "Гурівецьке" на користь ТОВ "Вольта Сек`юріті" на підставі договору, МППФ "Ерідон" було повернуто кошти на рахунок ПП "Гурівецьке" платіжним дорученням № 297430 від 17.12.2018 на суму 1052634,04 грн з призначенням платежу "повернення помилково перерахованих коштів". Позивач, який отримав право вимоги за договором відступлення права вимоги від 11.07.2018 від МППФ "Ерідон" до ПП "Гурівецьке", фактично не отримав погашення боргу у розмірі 1052634,04 грн ні від ПП "Гурівецьке", ні від первісного кредитора МППФ "Ерідон". Отже, на думку позивача, МППФ "Ерідон" або ПП "Гурівецьке", яке отримало повернення коштів (за непідтвердженою інформацією позивача), набуло грошові кошти в розмірі 1052634,04 грн без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим позивач заявлені вимоги про солідарне стягнення з відповідачів у відповідності до приписів ст. 1212 ЦК України 1052634,04 грн боргу та 48950,36 грн процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі ст. ст. 1214, 536 ЦК України з покладенням судових витрат на відповідачів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.03.2021 у справі №911/3048/20 у задоволенні позовних вимог ТОВ "Вольта Сек`юріті" до МППФ "Ерідон" про стягнення 1101584,40 грн безпідставно набутих коштів відмовлено повністю.

Позовні вимоги ТОВ "Вольта Сек`юріті" до ПП "Гурівецьке" задоволено частково.

Стягнуто з ПП "Гурівецьке" на користь ТОВ "Вольта Сек`юріті" грошові кошти у розмірі 1051416, 04 грн та 15771, 24 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ "Вольта Сек`юріті" до ПП "Гурівецьке" відмовлено.

Частково задовольняючи вимоги позивача до ПП "Гурівецьке", місцевий господарський суд зазначив, що у позивача відсутні підставі вимагати повернення грошових коштів в сумі 1051416,04 грн від ПП "Гурівецьке" та МППФ "ЕРІДОН" як безпідставно набутих, оскільки набуття відповідачами один від одного спірної суми грошових коштів відбулося за наявності на той час правової підстави - укладеного відповідачем 2 з позивачем договору відступлення права вимоги до відповідача 1, відтак вказані кошти не можуть бути витребувані на підставі положень ст. 1212 ЦК України.

Внаслідок здійснених між відповідачами розрахункових операцій щодо перерахування та повернення спірних грошових коштів у розмірі 1051416,04 грн, вказана сума залишилася у відповідача 1, що, за висновком місцевого господарського суду, свідчить про невиконання відповідачем 1 свого зобов`язання перед відповідачем 2, як первісним кредитором, за договором поставки, та залишення незадоволеним права вимоги позивача, як нового кредитора.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ "Вольта Сек`юріті" в частині стягнення з ПП "Гурівецьке" заборгованості у розмірі 1051416,04 грн, щодо якої позивачем було отримано право вимоги за договором від 11.07.2018.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПП "Гурівецьке" 48950,36 грн процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі приписів ст. ст. 1214, 536 ЦК України, місцевий господарський суд зазначив про відсутність доказів наявності договірних підстав для нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПП "Гурівецьке" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 18.03.2021 у справі №911/3048/20 скасувати в частині задоволених вимог та постановити в цій частині нове, яким у позові ТОВ "Вольта Сек`юріті" до ПП "Гурівецьке" відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення місцевого господарського суду є необґрунтованим, ухваленим з неправильною оцінкою наявних у справі доказів, з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

За твердженням скаржника, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вийшов за межі заявлених позивачем вимог, змінивши матеріально-правові підстави заявленого позову, а також дійшов передчасного висновку щодо заміни кредитора у зобов`язанні, враховуючи обставини встановлені у справі №902/637/14, а саме, що ТОВ "Вольта Сек`юріті" набуло право вимоги на суму заборгованості, яку було визнано як кредиторські вимоги до боржника в межах справи №902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке".

Також при винесені оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не враховано, що перерахування коштів первісному кредитору відбувалось на підставі його ж заяви і те, що повернення коштів первісним кредитором відбувалось через тривалий проміжок часу, який склав два місяці.

Разом з цим, ТОВ "Вольта Сек`юріті" зверталось з вимогами про повернення перерахованих ПП "Гурівецьке" коштів усім кредиторам у справі №902/637/14, та у позовній заяві зазначало свої доводи про погашення кредиторських вимог за рахунок коштів, здобутих злочинним шляхом. Проте у ході розгляду позовної заяви ТОВ "Вольта Сек`юріті" у межах справи про банкрутство №902/637/14, наведені ТОВ "Вольта Сек`юріті" доводи не знайшли свого підтвердження та рішенням Господарського суду Вінницької області від 04.03.2020 відмолено у задоволенні позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 справу № 911/3048/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Гурівецьке" на рішення Господарського суду Київської області від 18.03.2021 у справі №911/3048/20, розгляд справи призначено на 24.06.2021 о 15 год 20 хв.

08.06.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 1 - адвоката Кучерявої І.П., надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник приймає участь в іншому судовому засіданні та фізично не має можливості прибути до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 задоволено клопотання представника відповідача 1 - адвоката Кучерявої І.П. про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 20.07.2021 о 16год 00 хв.

08.07.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від адвоката Кучерявої І.П. - представника ПП "Гурівецьке" надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 задоволено клопотання адвоката Кучерявої І.П. - представника ПП "Гурівецьке" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, доручено забезпечити проведення відеоконференції Вінницькому міському суду Вінницької області (21050, м. Вінниця, вул. Грушевського, 17).

У судовому засіданні 20.07.2021 Північним апеляційним господарським судом оголошено перерву до 16год 00хв 19.08.2021.

Позиції учасників справи.

24.06.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Заперечуючи вимоги скаржника, позивач зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не вийшов за межі позовних вимог, заявлених позивачем у прохальні частині позову, а саме: стягнення з відповідачів суми коштів у розмірі 1 101 584,40 грн. Позивач не заперечує обраний судом спосіб захисту порушеного відповідачами права позивача та отримання коштів, зокрема в частині зміни судом правової оцінки дійсних правовідносин між сторонами даного спору, а отже застосований судом спосіб захисту відповідає меті та завданню господарського судочинства.

Також позивач зазначає, що посилання скаржника на встановлені в межах справи №902/637/14 обставини не спростовують зібраних у даній справі доказів, якими підтверджується наявність несплаченої заборгованості ПП "Гурівецьке" перед позивачем на підставі дійсного та чинного договору про відступлення права вимоги від 11.07.2018, право вимоги грошових коштів за яким в позивача до ПП "Гурівецьке" залишилось незадоволеним.

Посилання скаржника на норми ст. ст. 527, 599, 605, 615 ЦК України, а саме на, нібито, односторонню відмову кредитора від зобов`язання та припинення зобов`язання не мають жодного відношення до права вимоги позивача ТОВ "Вольта Сек`юріті" до ПП "Гурівецьке", оскільки позивач ТОВ "Вольта Сек`юріті" як дійсний новий кредитор ніколи не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його відмову від отримання коштів від ПП "Гурівецьке", а відтак і відсутні підстави стверджувати про припинення грошового зобов`язання ПП "Гурівецьке" саме перед ТОВ "Вольта Сек`юріті".

Явка представників сторін.

У судовому засіданні 19.08.2021 представник відповідача 1 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 18.03.2021 у справі №911/3048/20 в частині задоволених вимог та постановити нове в цій частині судове рішення, яким у позові ТОВ "Вольта Сек`юріті" до ПП "Гурівецьке" відмовити повністю.

Представники позивача у судовому засіданні 19.08.2021 проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили апеляційний господарський суд залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 19.08.2021 просила залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23.10.2014 у справі № 902/637/14 було порушено провадження у справі про банкрутство ПП "Гурівецьке" (Вінницька обл., Козятинський р-н, с. Гурівці, код 20101631).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.12.2014 у справі № 902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке" визнано МППФ "Ерідон" конкурсним кредитором із сумою вимог у розмірі 1051416,04 грн.

11.07.2018 між ТОВ "Вольта Сек`юріті" (новий кредитор) та МППФ "Ерідон" (первісний кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні), відповідно до п. 1.1 якого цим Договором врегульовані відносини щодо відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги, що належить первісному кредиторові, до ПП "Гурівецьке" (), яке знаходиться за адресою: Вінницька обл., Козятинський р-н, с. Гурівці, вул. Жовтнева, буд. 86 (боржник), вказані в п. п. 1.2 та 2.1 цього Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги сторони підтверджують, що боржник має перед первісним кредитором борг за неналежно виконане грошове зобов`язання за Договором поставки № 876/13/29 від 17.12.2012 в розмірі 1051416 (один мільйон п`ятьдесят одна тисяча чотириста шістнадцять) грн 04 коп, наявність заборгованості підтверджено ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.12.2014 у справі №902/637/14, що набрала законної сили, та якою було визнано МППФ "Ерідон" конкурсним кредитором у справі № 902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке" із сумою вимог у розмірі 1051416,04 грн.

У відповідності з п. 1.3 Договору про відступлення права вимоги станом на дату укладення цього Договору сума боргу боржником ні первісному кредитору, ні новому кредитору не сплачена.

Умовами п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги встановлено, що правами, які відступаються відповідно до цього Договору первісним кредитором новому кредитору, є право первісного кредитора вимагати (в тому числі - в судовому порядку, а також у примусовому порядку) і отримувати від боржника вказану у п. 1.2 цього Договору суму боргу в повному обсязі та суму інфляційного збільшення (ст. 625 Цивільного кодексу України). Первісний кредитор підтверджує та надає свою згоду на заміну його новим кредитором у межах справи № 902/637/14 про визнання банкрутом та по всіх інших можливих судових, позасудових справах.

З моменту перерахування первісному кредитору суми, вказаної в додатку № 1 до цього Договору, права, вказані у п. 2.1 цього Договору, вимагати, у тому числі - у справі про визнання банкрутом № 902/637/14 і отримувати від боржника вказану в п. 1.2 цього Договору суму боргу та інфляційне збільшення в повному обсязі, виникають у нового кредитора та припиняються у первісного кредитора (п. 2.2 Договору).

Пунктом 2.3 Договору про відступлення прав вимоги передбачено, що з моменту перерахування первісному кредитору суми, вказаної в додатку № 1 до цього Договору, новий кредитор набуває статусу особи, яка заявила вимоги до боржника щодо повернення суми боргу в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.1 Договору про відступлення права вимоги за передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору суму, вказану в додатку № 1 до цього Договору.

Згідно з п. 3.3 Договору про відступлення права вимоги новий кредитор набуває право вимоги до боржника згідно умов даного Договору після перерахування первісному кредитору суми, вказаної в додатку № 1 до цього Договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до припинення існування відступлених за цим Договором прав щодо отримання суми боргу, вказаної в п. 1.2 цього оговору (п. 5.1 Договору про відступлення права вимоги).

11.07.2018 між ТОВ "Вольта Сек`юріті" та МППФ "Ерідон" було підписано додаток № 1 Договору про відступлення права вимоги (заміну кредитора в зобов`язанні), відповідно до п. 1 якого за передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору суму у розмірі 525708,02 грн.

У відповідності з п. 2 додатку новий кредитор набуває право вимоги до боржника згідно умов основного договору після перерахування первісному кредитору суми, вказаної в п. 1 даного додатку № 1 до Договору.

Також 11.07.2018 між ТОВ "Вольта Сек`юріті" та МППФ "Ерідон" було підписано акт приймання-передачі № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 11.07.2018, відповідно до якого, на виконання умов Договору про відступлення права вимоги від 11.07.2018, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до ПП "Гурівецьке" (), яке знаходиться за адресою: Вінницька обл., Козятинський р-н, с. Гурівці, вул. Жовтнева, буд. 86, у загальному розмірі 1051416,04 грн, за неналежно виконане грошове зобов`язання за договором поставки № 876/13/29 від 17.12.2012. Також даний борг підтверджується ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.12.2014 у справі № 902/637/14, що набрала законної сили, та якою визнано МППФ "Ерідон" конкурсним кредитором у справі № 902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке" із сумою вимог 1051416,04 грн.

Станом на дату укладення сторонами цього акта загальний розмір заборгованості ПП "Гурівецьке" перед первісним кредитором складає 1051416,04 грн (п. 2 акта).

На виконання умов Договору про відступлення права вимоги від 11.07.2018 ТОВ "Вольта Сек`юріті" було сплачено на користь МППФ "Ерідон" 525708,02 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 18.07.2018, копію якого долучено до матеріалів справи.

Отже, сторони Договору про відступлення права вимоги від 11.07.2018 повністю виконали його умови, і згідно з п. 3.3 Договору до позивача перейшло право вимоги до відповідача 1.

У подальшому, в межах справи №902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке" ТОВ "Вольта Сек`юріті" було подано клопотання про заміну кредитора з МППФ "Ерідон" на ТОВ "Вольта Сек`юріті".

Ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі № 902/637/14 від 05.03.2020 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання та заміні кредитора.

Разом з цим, 03.05.2020 ухвалою Господарського суду Вінницької області було закрито провадження у справі № 902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке" з підстав задоволення всіх визнаних ухвалою суду вимог кредиторів.

Зокрема, з ухвали Господарського суду Вінницької області у справі №902/637/14 від 03.05.2020 слідує, що кредиторські вимоги МППФ "Ерідон" були погашені ПП "Гурівецьке".

Як слідує з матеріалів справи, на розрахунковий рахунок МППФ "Ерідон" від ПП "Гурівецьке" згідно платіжного доручення № 1475 від 23.10.2018 було перераховано кошти у розмірі 1052634,04 грн, що становить суму боргу, визнану Господарським судом Вінницької області у справі про банкрутство.

Однак, у зв`язку із відступленням права вимоги до ПП "Гурівецьке" на користь ТОВ "Вольта Сек`юіріт" на підставі зазначеного вище Договору про відступлення права вимоги, МППФ "Ерідон" було повернуто кошти на рахунок ПП "Гурівецьке" платіжним дорученням № 297430 від 17.12.2018 на суму 1052634,04 грн, з призначенням платежу "повернення помилково перерахованих коштів".

Як зазначено в позові, позивач, який отримав право вимоги за Договором про відступлення права вимоги від МППФ "ЕРІДОН" до ПП "Гурівецьке", фактично не отримав борг у розмірі 1052634,04 грн ні від ПП "Гурівецьке", ні від МППФ "Ерідон", що і стало підставою для звернення ТОВ "ВОЛЬТА СЕК`ЮРІТІ" з даним позовом до суду про солідарне стягнення з МППФ "ЕРІДОН" та ПП "Гурівецьке" 1052634,04 грн боргу на підставі приписів 1212 ЦК України та 48950,36 грн процентів за користування чужими грошовими коштами згідно зі ст. ст. 536, 1214 ЦК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а саме стягнення з нього на користь позивача грошових коштів у розмірі 1051416,04грн, та просить в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у позові повністю.

Під час апеляційного перегляду справи колегією суддів апеляційного господарського суду порушення норм процесуального права та наявності обов`язкових підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України, для скасування судового рішення суду першої інстанції в неоскаржуваній частині не встановлено. Отже, в силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України апеляційний перегляд справи здійснюється в межах вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача 1 не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Щодо твердження апелянта в частині того, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вийшов за межі заявлених позивачем вимог, змінивши матеріально-правові підстави заявленого позову, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Беручи до уваги принцип jura novit curia ("суд знає закони"), суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо обґрунтованості/необґрунтованості позовних вимог.

При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Крім того, суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (ст. 1213 ЦК України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна з часу, коли він дізнався або міг дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави (ст. 1214 ЦК України).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2020 у справі №910/9665/17.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Водночас, як правильно зазначено місцевим господарським судом, Договір про відступлення права вимоги від 11.07.2018, укладений між ТОВ "Вольта Сек`юріті" та МППФ "Ерідон", який станом на момент перерахування відповідачем 1 відповідачеві 2 спірної суми грошових коштів не був у встановленому законом порядку розірваний або визнаний недійсним.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено наявності між сторонами кондикційних правовідносин у даному спорі, оскільки станом на момент виникнення спірних правовідносин останні підпадали під договірне регулювання у зв`язку з укладенням Договору про відступлення права вимоги.

З урахуванням зазначеного вище та встановлених обставин справи, у позивача відсутні підставі вимагати повернення грошових коштів в сумі 1051416,04 грн від ПП "Гурівецьке" та МППФ "Ерідон" як безпідставно набутих, оскільки набуття відповідачами один від одного спірної суми грошових коштів відбулося за наявності на момент перерахування спірних коштів правової підстави - укладеного відповідачем 2 з позивачем Договору відступлення права вимоги до відповідача 1, відтак вказані кошти не можуть бути витребувані на підставі положень ст. 1212 ЦК України.

Водночас, відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст. ст. 514, 515 ЦК України).

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як слідує з матеріалів справи, внаслідок перерахування відповідачами коштів один одному, спірна сума коштів залишилася у відповідача 1.

Доказів протилежного апелянтом до матеріалів справи станом на час вирішення спору не було надано.

Відтак, зобов`язання відповідача 1 перед відповідачем 2, як первісним кредитором за договором поставки, залишилося не виконаним. Так само і право вимоги позивача як нового кредитора залишилося не задоволеним.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє посилання апелянта на приписи ч. 2 ст. 516 ЦК України, за якою якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, і у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, оскільки у спірних правовідносинах належного виконання первісному кредиторові фактично не відбулося внаслідок повернення останнім спірних коштів боржникові.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ "Вольта Сек`юріті" в частині стягнення з ПП "Гурівецьке" грошових коштів у розмірі 1051416,04 грн заборгованості, щодо якої позивачем було отримано право вимоги за Договором про відступлення права вимоги від 11.07.2018.

Щодо позовних вимог в часині стягнення 48950,36грн процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі приписів ст. ст. 1214, 536 ЦК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Статтею 1214 ЦК України визначено, що: особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави; з цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна; у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи викладене вище та те, що у даному випадку відсутнє безпідставне заволодіння чужими грошовими коштами, то і нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі ст. 1214 ЦК України не може бути застосоване.

Водночас, доказів наявності договірних підстав для нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами позивачем до справи не надано.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 1 процентів за користування чужими грошовими у розмірі 48950,36грн на підставі приписів ст. ст. 1214, 536 ЦК України.

Також ч. 1 ст. 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Враховуючи встановлені обставини, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача до відповідача 2 - МППФ "Ерідон".

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 18.03.2021 у справі №911/3048/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача 1.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гурівецьке" на рішення Господарського суду Київської області від 18.03.2021 у справі №911/3048/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.03.2021 у справі №911/3048/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/3048/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20.08.2021.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко