ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4537/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач),

суддів: Орєшкіної Е.В., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Григоренко А.А.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Трубіцин Д. М., посвідчення № 058493 від 07.12.2020 р., прокурор віддлу;

від позивача: Пастернак В.В., довіреність № 7/10-3423 від 24.12.2020 р., заступник начальника управління;

від відповідача-1: Сірик А. С., довіреність № 3/5-787 від 12.05.2021 р., старший інспектор сектора моніторінгу цін тендерно-договірного відділу Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради;

від відповідача-2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 у справі №904/4537/21 (суддя Петренко І.В.)

за заявою Дніпропетровської обласної прокуратури

про забезпечення позову

особи, які можуть отримати статус учасників справи

в інтересах держави в особі позивача Дніпровської міської ради

до відповідача-1 Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль 2016"

про визнання договору №19/04-1 від 19.04.2021 про надання послуг недійсним та про застосування наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 Дніпропетровська обласна прокуратура звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою від 29.04.2021 за вих.№15/2-1238вих-21 про забезпечення позову (в порядку статей 136, 138 Господарського процесуального кодексу України), в якій просить суд з метою забезпечення позову заступника керівника ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та до Товариства з обмеженою відповідальністю Автомагістраль 2016 про визнання договору №19/04-1 від 19.04.2021 про надання послуг недійсним та про застосування наслідків недійсності правочину, до подання даного позову:

1. Заборонити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками) Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, пов`язані з виконанням умов договору №19/04-1 від 19.04.2021, укладеним між Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Автомагістраль 2016.

2. Заборонити Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради вчиняти певні дії, а саме здійснювати платежі за договором №19/04-1 від 19.04.2021, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю Автомагістраль 2016.

Подана заява обґрунтована тим, що відповідачем-1 допущено порушення при здійсненні процедури закупівлі, а тому готується позовна заява в інтересах держави про визнання недійсним договору про закупівлю послуг №19/04-1 від 19.04.2021 та застосування наслідків недійсності правочину. Враховуючи характер спірних правовідносин, швидкий розвиток подій, обумовлений фактом укладання договору №19/04-1 від 19.04.2021 зі строком дії до 31.12.2021, а також здійснення оплати послуг за вказаним договором на користь відповідача-2 на загальну суму 14853151,68 грн. у короткий проміжок часу з 23.04.2021 по 27.04.2021, прокурор просить вжити зазначених заходів забезпечення позову, оскільки саме такі заходи є єдиним ефективним захистом порушених прав та інтересів територіальної громади міста. Безпідставна сплата вказаних коштів за цим договором призведе до незаконного, нераціонального та неефективного використання коштів місцевого бюджету. З урахуванням специфіки предмету закупівлі та правовідносин, що виникли між сторонами, процедура повернення коштів, сплачених за договором, без вжиття заходу забезпечення позову, буде неможлива.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 заяву ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ від 29.04.2021 за вих.№15/2-1238вих-21 про забезпечення позову (в порядку статей 136, 138 Господарського процесуального кодексу України) задоволено в повному обсязі.

Заборонено ГОЛОВНОМУ УПРАВЛІННЮ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками) ДЕПАРТАМЕНТУ БЛАГОУСТРОЮ ТА ІНФРАСТРУКТУРИ ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, пов`язані з виконанням умов договору №19/04-1 від 19.04.2021, укладеним між ДЕПАРТАМЕНТОМ БЛАГОУСТРОЮ ТА ІНФРАСТРУКТУРИ ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВТОМАГІСТРАЛЬ 2016". Заборонено ДЕПАРТАМЕНТУ БЛАГОУСТРОЮ ТА ІНФРАСТРУКТУРИ ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ вчиняти певні дії, а саме здійснювати платежі за договором №19/04-1 від 19.04.2021, укладеним із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВТОМАГІСТРАЛЬ 2016".

Ухвала суду мотивована тим, що обрані прокуратурою заходи забезпечення позову є співмірними, відповідають критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечують збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин, запобігають порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в господарському процесі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати в повному обсязі, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- висновки суду є безпідставними та не відповідають обставинам справи, ухвала суду не мотивована;

- в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували підстави для забезпечення позову;

- відсутній зв`язок між обраним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог;

- прокурором не надано доказів протиправних дій апелянта, на підставі яких можна було б дійти до висновків щодо протиправної поведінки апелянта або співвідповідача та наміру чинити будь-які дії щодо повернення до бюджету отриманого в межах договору №19/04-1 від 19.04.2021 коштів;

- заборона здійснювати платежі по договору на невстановлений час зупинить виконання послуг, що безпосередньо негативно вплине на стан вулиць і дорог міста Дніпра, призведе до блокування господарської діяльності ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ 2016», тому судом не враховано співвідношення права, про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть;

- судом належним чином не обґрунтовано наявності підстав для забезпечення позову;

- на момент постановлення ухвали Головне управління державної Казначейської служби у Дніпропетровській області не було учасником судового процесу та прокурором клопотань щодо його залучення не заявлялося.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Широбокової Л.П., судді: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 у справі №904/4537/2, розгляд справи призначений у судовому засіданні на 23.06.2021 09.30 год.

17.06.2021 від Дніпропетровської обласної прокуратури до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду від 05.05.2021 залишити без змін. Зазначив, що безпідставна сплата коштів за договором в сумі 14853151,70 грн призвела до незаконного, нераціонального та неефективного використання коштів місцевого бюджету. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується в тому числі шляхом заборони іншим особам здійснювати платежі. Оскільки Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснює платежі із рахунка Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради згідно з узятим фінансовим зобов`язанням за договором про закупівлю послуг, вжиті судом заходи щодо ГС ДКС України в Дніпропетровській області є законними та обґрунтованими. Вжиття заходів забезпечення позову не порушує положення ч. 12 ст. 137 ГПК України. Після постановлення оспорюваної ухвали між сторонами були укладені додаткові угоди, якими змінені умови договору в частині ціни в сторону зменшення, тому ухвала про забезпечення позову до його подачі не призведе до будь-яких негативних наслідків для сторін.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021р. визначено для розгляду справи №904/4537/21 колегію суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В. (доповідач), судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М., якою прийнято справу до свого провадження ухвалою суду від 12.07.2021. Розгляд апеляційної скарги призначений у судовому засіданні на 05.08.2021 на 14:00год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,65, зал засідань №511.

У судовому засіданні 05.08.2021 по справі було оголошено перерву до 19.08.2021 11.30 год.

09.08.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/4537/21 у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021, справу №904/4537/21 передано колегії суддів у складі: Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.08.2021 справу №904/4537/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідача), судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області копію позовної заяви у справі №904/4537/21.

У судовому засіданні 19.08.2021 прокурор проти апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду залишити без змін.

Повноважні представники позивача та відповідача-1 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Відповідач-2 явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення ухвали суду на офіційному веб-сайті суду.

З огляду на викладене, а також те, що явка повноважних представників сторін обов`язковою в судове засідання не визнавалася, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності повноважного представника відповідача-2.

У судовому засіданні 19.08.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши копії матеріалів справи, судова колегія апеляційного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частини другої статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, аналіз положень статей 136, 137 ГПК України, вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

У цій справі прокурор в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся із заявою про забезпечення позову до подачі позову та зазначив, що має намір у строк, визначений ч. 3 ст. 138 ГПК України, звернутися з позовною заявою в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та ТОВ «Автомагістраль 2016» про визнання недійсним договору про закупівлю послуг №19/04-1 від 19.04.2021 (немайнова вимога) та застосування наслідків недійсності правочину (майнова вимога).

Таким чином, підлягають дослідженню такі підстави вжиття заходів забезпечення позову: 1) чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду; 2) достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявником не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову у цій справі унеможливить чи істотно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову, також не зазначено, яким чином невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на веб порталі Уповноваженого органу з питань закупівель (https://www.prozorro.gov.ua/) 07.04.2021 опубліковано оголошення про проведення Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради процедури закупівлі послуг з поточного ремонту автошляхів (№UA-2021-04-07-004203-b) з очікуваною вартістю 87298800,00 грн із застосуванням переговорної процедури.

У повідомленні про намір укласти договір про закупівлю Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради умовою застосування переговорної процедури визначено ч.2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі» (після укладення договору про закупівлю у замовника виникла необхідність у закупівлі додаткових аналогічних робіт чи послуг у того самого учасника).

Переможцем у вказаній процедурі закупівлі того ж дня визначено ТОВ «Автомагістраль 2016» та опубліковано повідомлення про намір укласти договір. За даною переговорною процедурою закуповувалися додаткові послуги з поточного ремонту автошляхів.

За результатами проведення цієї процедури 19.04.2021 між Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль 2016" (далі - виконавець) укладено договір №19/04-1 про надання послуг (далі - договір).

Предметом договору визначено, що виконавець зобов`язується надати, а замовник - прийняти і сплатити такі послуги: ДК 021:2015:45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Послуги з поточного ремонту автошляхів) (пункт 1.1 договору).

Ціна договору становить 87298800,00грн. в тому числі ПДВ 14549800,00грн. (пункт 3.1 договору). Строк дії договору до 31.12.2021 (пункт 5.1 договору). Станом на 29.04.2021 оплату за договором здійснено у розмірі 14853151,70 грн.

Прокурор, посилаючись на ч.1 та п. 5 ч.2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі», зазначає, що відсутня основна підстава для застосування переговорної процедури у закупівлі №UA-2021-04-07-004203-b винятковість. Тому, наявне грубе порушення вимог ч. 10 ст. 3, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Подана заява обґрунтована зазначеними підставами для визнання договору №19/04-1 про надання послуг недійсним та тим, що кошти, сплачені на його виконання відповідачем-1 відповідачу-2 на загальну суму 14853151,68 грн є безпідставно сплаченими, що є нераціональним та неефективним використанням коштів місцевого бюджету. З урахуванням специфіки предмету закупівлі та правовідносин, що виникли між сторонами, процедура повернення коштів, сплачених за договором, без вжиття заходу забезпечення позову, буде неможлива.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що заявлені вимоги фактично стосуються обґрунтованості позову в частині визнання договору №19/04-1 про надання послуг недійсним, втім відсутні підстави вважати кошти безпідставно сплаченими за угодою, яка в судовому порядку неправомірною не визнана. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, а прокурором не доведено наявності підстав утруднення виконання рішення в майбутньому у разі задоволення позову, та підстав, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Також апеляційний суд зазначає, що запропонований заявником спосіб забезпечення майбутнього позову, враховуючи предмет та підставу позову про який зазначив заявник, має ознаки часткового вирішення спору по суті, оскільки фактично зводиться до застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину.

Водночас, статтею 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правомірність правочину презюмується.

Закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно з частиною першою та третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Натомість застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона відповідачам вчиняти будь-які дії на виконання укладеного ними договору, призводить до блокування господарської діяльності відповідачів і за умови недоведеності наявності порушення прав заявника у зв`язку з укладенням спірного правочину свідчить про його неспівмірність та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13985/19.

Апеляційний суд також враховує, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 у справі №904/4845/21 судом встановлено, що Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду міста Дніпропетровська з позовом до відповідача-1: Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль 2016", в якому просив визнати недійсним договору від 19.04.2021 №19/04-1 про надання послуг, укладений між Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю Автомагістраль 2016, застосувати наслідки недійсності укладеного договору, а також стягнути з відповідачів на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2021 прокурором подано уточнену позовну заяву (вх.№27578/20 від 03.06.2021), в якій заявник просив визнати недійсним договір про надання послуг №19/04-1 від 19.04.2021, укладений між Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю Автомагістраль 2016.

Таким чином, уточнена позовна заява свідчить про те, що позивачем змінена прохальна частина позову та заявлена одна вимога про визнання недійсним договору від 19.04.2021 №19/04-1 про надання послуг.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 у справі №904/4845/21 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2021 про повернення позовної заяви без розгляду скасовано. Матеріали справи №904/4845/21 надіслані до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/4845/21.

Таким чином, в порядку ч.3 ст. 138 ГПК України прокурором заявлено лише немайновий позов в частині визнання договору про надання послуг №19/04-1 від 19.04.2021 недійсним.

Прокурором до апеляційної скарги надані додаткові угоди №№1-3, за умовами яких сторонами внесені зміни в п. 3.1. оскарженого договору щодо його ціни в сторону зменшення до 24493116,95 грн. Також зазначено, що замовником на користь відповідача-2 були сплачені кошти в сумі 24493117 грн, що свідчить про те, що наявність ухвали від 05.05.2021 у цій справі не призведе до будь-яких негативних фінансових наслідків для сторін.

Апеляційний суд не враховує подані докази, бо ухвала суду першої інстанції переглядається за доказами, наявними на час її прийняття. Обставини щодо відсутності будь-яких негативних фінансових наслідків для сторін не можуть бути підставою для залишення ухвали суду першої інстанції без змін у разі встановлення судом апеляційної інстанції підстав для її скасування.

Як вбачається з тексту оспорюваної ухвали, вона не містить жодних мотивувань, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, та з досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів справи такі підстави не вбачаються, прокурором вони не доведені.

Враховуючи наведене, відповідно до п.3 ч.1 ст. 277 ГПК України ухвала суду першої інстанції як прийнята при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, внаслідок чого були порушені норми процесуального права, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.04.2021 за вих.№15/2-123вих-21 про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Дніпровську міську раду, оскільки у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача, тобто позивачем у такому разі не є прокурор, а тому і відповідний розподіл судових витрат, відповідно до положень статті 129 ГПК України, повинен здійснюватися з урахуванням належного позивача/позивачів. У постановах Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 908/730/19, від 15.01.2019 у справі № 908/799/17, від 13.02.2020 у справі № 911/2686/18, від 15.06.201 у справі № 922/4293/19.

Керуючись статтями 129, 269, 271, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 у справі №904/4537/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 у справі №904/4537/21 скасувати.

У задоволенні заяви Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.04.2021 за вих.№15/2-123вих-21 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повна постанова складена 20.08.2021.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна