СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2021 р. Справа № 917/1639/20

Східний апеляційний господарський суд у складі

головуючий суддя (доповідач) судді: За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Чернота Л. Ф. Зубченко І.В., Радіонова О.О. Телеснюк І.В. не з`явились не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу (вх.№1919П/3)Фізичної особи-підприємця Іванова Віктора Володимировича, м. Кременчук, Полтавська область
на рішення Господарського суду Полтавської області
від29.04.2021 року (повний текст рішення складено та підписано 27.05.2021 року)
у справі за позовом до про№917/1639/20 (суддя - Погрібна С. В.) Кременчуцької міської ради Полтавської області, м.Кременчук, Полтавська область Фізичної особи-підприємця Іванова Віктора Володимировича, м. Кременчук, Полтавська область стягнення 294 302,31 грн.
В С Т А Н О В И В:

Кременчуцька міська рада Полтавської області, м. Кременчук, Полтавська область 07.10.2020 року звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою №06-14/1534 від 07.10.2020 року до Фізичної особи-підприємця Іванова Віктора Володимировича, м.Кременчук, Полтавська область про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 294 302,31 грн. згідно з договором оренди від 09.06.2020 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року (повний текст рішення складено та підписано 27.05.2021 року) у справі №917/1639/20 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Іванова Віктора Володимировича, м. Кременчук, Полтавська область на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області, м. Кременчук, Полтавська область заборгованість з орендної плати у розмірі 294 302,31 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 4 077,82 грн.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Фізична особа-підприємець Іванов Віктор Володимирович, м. Кременчук, Полтавська область 16.06.2021 року звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №01/195 від 16.06.2021 року, в якій просить суд:

- поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року у справі №917/1639/20;

- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року у справі №917/1639/20, у задоволенні позовних вимог відмовити за недоведеністю, а в частині стягнення заборгованості з орендної плати провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Підставами скасування рішення господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року апелянт зазначає наступні обставини:

- відсутність у рішенні будь-яких доводів та аргументів на спростування заперечень, які були подані представником відповідача;

- судом проігноровано п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК, загальноприйняті вимоги до якості судових рішень, яких має дотримуватись суд для того, щоби акт правосуддя відповідав загальним критеріям справедливого суду, які встановлені у ст. 6 Європейської Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод 1950 року;

- письмові пояснення, які подані відповідачем не обмежуються будь-яким строком. Суд не постановляв ухвал про залишення без розгляду поданих у справі письмових пояснень, внаслідок чого у нього не було підстав повністю ігнорувати позицію відповідача у виниклому спорі;

- в абз. 7 п. 28 договору оренди землі від 29.06.2020 року не міститься будь-якого зобов`язання сплачувати суму коштів;

- у суду відсутні підстави стягувати з відповідача суму коштів, оскільки сам позивач склав проект цього договору та наполягав на його підписанні саме в цій редакції, тому на думку апелянта, саме він і повинен нести весь тягар щодо неможливого тлумачення умов договору не на його користь;

- крім того, стягнення зазначених сум, які були нараховані згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 03 січня 2020 року №8, є безпідставним, оскільки:

- по зазначеним сумам пройшли строки позовної давності, щодо застосування якого до суду було подано заяву представником; вони стосуються земельної ділянки площею 1101 кв.м, в той час як згідно договору оренди від 29 червня 2020 року його предметом є оренда земельної ділянки площею 204 квадратних метри, тобто, зовсім іншої ділянки;

- в матеріалах справи відсутні будь-які докази користування відповідачем в зазначений період земельною ділянкою визначеного в цьому рішенні розміру.

- відсутній будь-який розрахунок зазначених збитків, а також документи, на яких він ґрунтується;

- позивач мав надати суду докази того, що особа, з якої стягуються збитки, дійсно користувався земельною ділянкою саме площею 1101 квадратний метр;

- до 30 січня 2020 року земельна ділянка не існувала, як об`єкт цивільних прав. Таким чином, не може існувати і обов`язок сплати за користування цією земельною ділянкою за період, який передував виникненню земельної ділянки, як об`єкта прав. Умова договору в цій частині є такою, що не має змісту та сенсу, оскільки передбачає обов`язок заплатити за користування тим, що не існувало в якості об`єкту прав. Таким чином, зобов`язання зі сплати за користування земельною ділянкою до моменту її формування є такими, що суперечать законодавству;

- позивач розраховує відповідні збитки від площі земельної ділянки площею 1100 кв.м, в той же час як предметом договору є земельна ділянка площею 204 кв. м.;

- позивач не надав суду будь-яких доказів того, що відповідач користувався сформованою земельною ділянкою площею 1100 квадратних метри в період з жовтня 2019 року по січень 2020 року;

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. - головуючий суддя (доповідач), судді: Барбашова С. В., Стойка О. В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Іванова Віктора Володимировича, м.Кременчук, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року у справі №917/1639/20; встановлено учасникам справи строк до 21.07.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі та зобов`язано відповідача конкретизувати апеляційні вимоги щодо бажаних наслідків скасування переглядуваного рішення в контексті визначених статтею 275 ГПК України повноважень апеляційного суду шляхом надання суду відповідної заяви з доказами її надсилання іншим учасникам справи.

Відповідачем вимоги ухвали суду від 06.07.2021 року не виконано, заяву про уточнення апеляційних вимог подано не було.

23.07.2021 року (в межах строку) на поштову адресу суду від Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшов відзив на апеляційну скаргу №06-14/1121 від 21.07.2021 року, в якому позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року по справі №917/1639/20 залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 року, розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Іванова Віктора Володимировича, м. Кременчук, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року у справі №917/1639/20 призначено на "18" серпня 2021 р. о 15:15 год. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді члена - колегії Барбашової С.В. та судді члена - колегії Стойка О.В., відповідно до ст. 126 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і на виконання рішення зборів суддів Східного апеляційного господарського суду №1 від 02.10.2018 р., №2 від 16.10.2018 р. здійснено заміну зазначеного судді у складі колегії суддів у справі №917/1639/20 шляхом автоматизованого розподілу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2021 року визначено склад колегії суддів (за наявності): Чернота Л.Ф. - головуючий суддя; судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О.

В судове засідання 18.08.2021 року представники сторін не з`явились.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що позивач і відповідач про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштової кореспонденції (а.с.163-164). Вказані документи в повній мірі свідчать про належне повідомлення сторін у справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Східним апеляційним господарським судом.

Статтею 120 частинами 3, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

17.08.2021 року на електронну адресу суду представник Іванова В.В. (адвокат Р.А. Уль`янов) надіслав клопотання, в якому просить визнати поважною причину неявки до судового засідання та відкласти це судове засідання на іншу дату.

В обґрунтування поважності, зазначив, що не має змоги прибути до судового засідання 18.08.202 року, оскільки перебуває у відпустці з виїздом за межі місця проживання.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Сторони можуть взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідно до ч. 4 ст. 197 ГПК України.

Разом з цим, апеляційним судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Враховуючи, що явка представників у судове засідання не була визнана обов`язковою, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Крім того, позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів, у даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті. Відсутність представників сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Відповідно до вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23 квітня 2020 р. Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці» фізичній особі-підприємцю Іванову Віктору Володимировичу затверджено проект землеустрою та передано в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку площею 204 кв.м (кадастровий №:02:001:0449) для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів по вул. Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці Полтавської області.

Вказаним рішенням встановлено плату за землю в розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно.

Зобов`язано Фізичну особу - підприємця Іванова Віктора Володимировича: в шестимісячний термін: замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою; зареєструвати право оренди земельної ділянки в установленому законом порядку (п. 13.2.2).

В п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки надати копію договору оренди землі з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Головного управління ДПС у Полтавській області та копію Витягу до Кременчуцької міської ради Полтавської області (п. 13.2.3).

Також в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки: - нарахувати сплачені збитки, заподіяні внаслідок використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 03.01.2020 за № 8; нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з 01.10.2019 до 30.01.2020; нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 204 кв.м у розмірі 5 % від грошової оцінки землі за період з 30.01.2020 до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки (п. 13.2.4).

У разі затвердження нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності звернутися до Кременчуцької міської ради для укладення відповідної угоди (п. 13.2.5).

09 червня 2020 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Фізичною особою-підприємцем Івановим Віктором Володимировичем укладено договір оренди землі, який зареєстрований 18.06.2020 р., номер запису про інше речове право №36999451 (далі договір, а.с. 13-15, 21).

При цьому сторони узгодили наступне:

- орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів (код КВЦПЗ В 03.07) з кадастровим №:02:001:0449 по вул. Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці (п. 1 договору);

- В оренду передається земельна ділянка загальною площею 204 кв.м, в тому числі по угіддях: код КВЗУ-008 03 землі під соціально-культурними об`єктами - 204 кв.м. (п. 2 договору);

- На земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна: магазин продовольчих товарів (п. 3 договору);

- Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 204 кв.м станом на 22.05.2020 року становить 410 674 грн. 44 коп. (2013,11 грн. за 1 кв.м), що є дійсною на дату укладання договору та підлягає щорічній індексації в порядку, визначеному ст. 289 Податкового кодексу України (п. 5 договору).

- Орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно та складає 20533,72 грн. в рік із застосуванням в подальшому щорічних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі орендарем самостійно (п. 9 договору).

- Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. (п. 10 договору).

Пунктом 28 вказаного договору орендар (відповідач), окрім іншого, зобов`язався:

- в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати сплачені збитки, заподіяні внаслідок використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської радні 03.01.2020 р. за № 8;

- в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки у розмірі від грошової оцінки землі за період з 01.10.2019 до 30.01.2020;

- в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 204 розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з 30.01.2020 до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Так, рішенням №8 від 03.01.2020 р. Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради затверджено акт комісії від 05 листопада 2019 року по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства, за користування земельною ділянкою загальною площею 1101 кв.м по вул. Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці, нанесених фізичною особою-підприємцем Івановим Віктором Володимировичем Кременчуцькій міській раді Полтавської області, у зв`язку з порушенням земельного законодавства за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року у сумі 238 183 грн. 45 коп. (а.с. 22, акт а.с. 23-24).

Земельна ділянка з кадастровим номером: :02:001:0449 по вул. Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці сформована 30.01.2020 р. (до 30.01.2020 р. кадастровий номер :02:001:0109 площею 1101 кв.м., витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку наявний в матеріалах справи).

Як вказує позивач, та не спростовано відповідачем, відповідно до договору дарування магазину продовольчих товарів, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. за реєстровим №3892 від 27.11.2015, право власності на нерухоме майно, магазин продовольчих товарів, що знаходиться за адресою Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Трохима Карнаухова, б. 15-А, загальною площею 91,2 кв.м., належить Іванову Віктору Володимировичу.

Фізична особа підприємець Іванов Віктор Володимирович згідно загальної інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює роздрібну торгівлю фруктами і овочами в спеціалізованих магазинах.

Як вищезазначено, 23 квітня 2020 р. Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці» Фізичній особі-підприємцю Іванову Віктору Володимировичу затверджено проект землеустрою та передано в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку площею 204 кв.м (кадастровий №:02:001:0449) для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів по вул. Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці Полтавської області; замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою; зареєструвати право оренди земельної ділянки в установленому законом порядку.

Підписуючи договір оренди землі від 09.06.2020 р. відповідач прийняв викладені в ньому умови та покладені на нього зобов`язання. До договору відсутній протокол розбіжностей.

Отже, через несвоєчасну та неповну сплату орендної плати за користування земельною ділянкою, що є протиправною бездіяльністю відповідача, Кременчуцька міська рада Полтавської області, як власник земельної ділянки, була позбавлена можливості отримати плати за її використання іншою особою за період з 01.10.2016 р. по 01.09.2020 р. в розмірі 294 302,31 грн.

Враховуючи, що умови договору не використовуються належним чином, але є обов`язковими для виконання відповідачем (орендарем), тому позивач був вимушений звернутися до господарського суду Полтавської області із відповідним позовом про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі в сумі 294 302,31 грн. з 01.10.2016 р. по 01.09.2020 р. включно.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 93 ЗК України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК унормовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК).

Згідно з положеннями частини 1 статті 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 792 ЦК за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За вимогами ст.ст. 126, 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним, оренда землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності, а частиною 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено перелік істотних умов договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (частини 1 та 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з пунктом 14.1.125 статті 14 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин;

Пунктом 288.5 ст. 288 ПК України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 289.1 ст. 289 вищевказаного Кодексу передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель" 11.12.2003 №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (частина 2 статті 20 Закону України № 1378-IV).

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років (частини 1 та 2 статті 18 Закону України № 1378-IV).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Крім того, відповідно до цього ж Закону органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні правові акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються неодноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до наведених вище положень чинного законодавства нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки у зв`язку із прийняттям органом місцевого самоврядування відповідного рішення, є підставою для перегляду розміру орендної плати, який не може бути меншим, ніж встановлено положеннями статті 288 Податкового кодексу України (відповідну правову позицію Верховного Суду України викладено у постанові від 02.03.2016 у справі № 922/538/14).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом частини 5 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Матеріалами справи підтверджується, що 09 червня 2020 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Фізичною особою-підприємцем Івановим Віктором Володимировичем укладено договір оренди землі, зареєстрований 18.06.2020, номер запису про інше речове право №36999451.

Відповідно до п.9 вищезазначеного договору, орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно та складає 20533,72 грн. в рік із застосуванням в подальшому щорічних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі Орендарем самостійно.

Грошова плата вноситься на поточний рахунок власника землі.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. (п. 10 договору).

Станом на момент подачі позовної заяви відповідачем за період з 01.10.2016 по 01.09.2020 не виконані вищезазначені умови договору оренди землі та не сплачено орендну плату за земельну ділянку для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів по вул. Тараса Бульби, 15-А, що є порушенням його умов та ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог статей 526, 530, 610, 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Оскільки договір оренди землі між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Фізичною особою-підприємцем Івановим Віктором Володимировичем укладено 09.06.2020 р. з умовами якого погодився відповідач, тому, при зверненні Кременчуцькою міською радою до суду за захистом свого порушеного права у жовтні 2020 року, трирічний строк позовної давності не закінчився.

Підписання орендарем зобов`язань за договором свідчить про прийняття такого договору до виконання та згоду з його умовами.

Враховуючи вищевикладене, строки загальної позовної давності Кременчуцькою міською радою не пропущено. Тому твердження відповідача, що по стягненню збитків в розмірі 238 183,45 грн. пройшли строки позовної давності не має правового підгрунтя.

За даною справою між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди землі від 09.06.2020 року.

Відповідно до ст. 288 Податкового, кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, і платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 611 вищенаведеного Кодексу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (стаття 615 цього Кодексу).

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

При укладенні договору сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено чинним законодавством (стаття 627 Цивільного кодексу України). Це положення закріплює один з найважливіших принципів договірного регулювання суспільних відносин - принцип свободи договору, який включає в себе наступні складові:

1) свобода в укладенні договору, тобто відсутність будь-яких примусів, щодо того, вступати суб`єктам в договірні відносини, чи ні;

2) свобода вибору характеру договору, що укладається, а це означає, що сторони самі для себе вирішують, який саме договір їм укладати. При цьому, вони можуть укладати як договір, що передбачений чинним законодавством, так і такий, що ним не передбачений, проте відповідає загальним засадам цивільного законодавства (частина 1 статті 6 Цивільного кодексу України);

3) вільний вибір контрагента за договором, тобто сторони шукатимуть того контрагента, який максимально підходить їм за тими чи іншими ознаками;

4) вільний вибір умов договору, що означає, що сторони на власний розсуд визначають зміст цього договору, формують конкретні умови тощо;

Цивільний кодекс (далі - ЦК) установлює презумпцію правомірності договору (ст. 204). Це означає, що договір є дійсним, якщо:

- він не визнаний недійсним судом;

- його недійсність не випливає з норми закону.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо суд встановить, що договір не відповідає вищезазначеним стандартам, зокрема, якщо його укладено на шкоду однієї із сторін, такий договір може бути визнаний недійсним.

Договір оренди землі від 09 червня 2020 року, з визначеними у ньому умовами підписаний відповідачем, недійсним у визначеному порядку не визнавався.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору. Сторона повинна дотримуватись умов договору за будь-яких обставин, навіть якщо вона не розуміє їх зміст. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду справи №755/6962/19 від 21.01.2021 року.

Щодо стягнення суми згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 03.01.2020 за №8, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Пунктом 28 договору зобов`язано орендаря (відповідача) в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати сплачені збитки, заподіяні внаслідок використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 03.01.2020 за №8 (додається до позову). Підставою для нарахування вказаних збитків є користування земельною ділянкою під нерухомим майном без належного оформлення на неї, а саме.

Відповідно до договору дарування магазин продовольчих товарів, що знаходиться за адресою Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Трохима Карнаухова, б. 15-А, загальною площею 91,2 кв.м. на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0109, загальною площею 1101.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про затвердження акта комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства, за користування земельною ділянкою по вул. Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці» від 03.01.2020 №8 затверджено акт комісії від 05.11.2019 року по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства, за користування земельною ділянкою загальною площею 1101 кв.м по вул.Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці, нанесених Фізичною особою-підприємцем Івановим Віктором Володимировичем Кременчуцькій міській раді Полтавської області, у зв`язку з порушенням земельного законодавства за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року у сумі 238183 грн. 45 коп. (двісті тридцять вісім тисяч сто вісімдесят три гривні 45 коп.).

Згідно з інформацією Департаменту фінансів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та управління земельних ресурсів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області кошти за період з 01.10.2016 по 2020 від ФОП Іванова В.В. на розрахунковий рахунок не надходили.

Відповідач не надав доказів щодо нарахованих та сплачених збитків, заподіяних внаслідок використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства згідно вищезазначеного рішення та на виконання вимог п. 28 договору оренди землі. Вказані зобов`язання знайшли своє відображення в спірному договорі оренди землі та укладаючи договір відповідач погодився з усіма його умовами.

Стосовно суми 56 118, 86 грн. (орендна плата за період з 01.10.2019 по 31.08.2020) судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 28 договору зобов`язано орендаря (відповідача) в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з 01.10.2019 до 30.01.2020;

в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 204 кв.м у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з 30.01.2020 до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.09.2020 (наявний в матеріалах справи), земельна ділянка площею 204 кв.м. за адресою вул. Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці кадастровий №:02:001:0449 сформована 30.01.2020.

Але, до 30.01.2020 року існувала інша земельна ділянка площею 1101 кв.м з кадастровим номером :02:001:0109.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Згідно вимог ст. 289 вищевказаного Кодексу, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Тому, позивачем надано розрахунок орендної плати за період з 01.10.2019 по 29.01.2020 включно за земельну ділянку площею 1101 кв.м для експлуатації та обслуговування магазину торгівлі та за період з 30.01.2020 по 31.08.2020 включно за земельну ділянку площею 204 кв.м., а саме:

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.06.2019 за №3640/0/212-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1101 кв.м на 2019 рік складає 2659707,72 грн.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1101 кв.м на 2019 рік складає 265 9707,72 грн.

Тобто - 265 9707,72:1,00=265 9707,72 грн.

1,00 - коефіцієнт індексації за 2019 рік.

За період з 01.10.2019 по 31.12.2019 орендна плата за земельну ділянку площею 1101 кв.м становить:

265 9707,72*5%=132 985,39 (річна сума орендної плати на 2019 рік);

132 985,39*92:365=33519,61 грн. (річна сума орендної плати на 2019 рік за період з по 31.12.2019 включно).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1101 кв.м на 2020 рік складає 2659707,72 грн. Тобто 265 9707,72*1,00=265 9707,72 грн.

1.00 - коефіцієнт індексації за 2019 рік.

За період з 01.01.2020 по 29.01.2020 орендна плата за земельну ділянку площею 1101 кв.м становить:

1329707,72*5%=132985,39 (річна сума орендної плати на 2020 рік);

132985,39*29:366=10537,09 грн. (річна сума орендної плати на 2020 рік за період з 01.10.2019 по 29.01.2020 включно).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 204 кв.м на 2020 рік складає 410674,44 грн. Тобто, за період з 30.01.2020 по 31.08.2020 орендна плата за земельну ділянку площею 204 кв.м становить:

20674,44*5%=20 533,72 (річна сума орендної плати на 2020 рік);

20 533,72*215:366=12 062,16 грн. (річна сума орендної плати на 2020 рік за період з 01.10.2019 по 31.08.2020 включно).

Разом за період з 01.10.2019 по 31.08.2020 включно 56 118,86 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивачем обґрунтовано та правомірно розраховано орендну плату за відповідні земельні ділянки.

Твердження відповідача є необгрунтованим, адже орендна плата за земельну ділянку площею 204 кв.м. нараховувалась з моменту її формування, а саме, з 30.01.2020.

Стосовно застосування Кф 2,5, який застосовується до нормативно-грошової оцінки земель, які передаються в оренду юридичним та фізичним особам для будівництва об`єктів та розміщення об`єктів будівництва, слід зазначити наступне.

Згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23 квітня 2020 р. «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці» фізичній особі-підприємцю Іванову Віктору Володимировичу затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів та передано в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку площею 204 кв.м (кадастровий №:02:001:0449) для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів по вул. Тараса Бульби (до 2016р.-Трохима Карнаухова), 15-А в м. Кременчуці Полтавської області.

Також, встановлено плату за землю в розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно.

Відповідно і предметом спірного договору оренди землі є передача в строкове користування земельної ділянки для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів (код КВЦПЗ В 03.07) з кадастровим №:02:001:0449 по вул. Тараса Бульби, 15-А в м. Кременчуці.(п.1 Договору).

Згідно з п.15 договору оренди землі, земельна ділянка передається в оренду для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів по вул. Тараса Бульби, 15- А. Тобто, вид використання спірної земельної ділянки визначений проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який затверджений рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23 квітня 2020р. «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці» та договором оренди землі.

У зв`язку із наведеним, застосування Кф 2,5, який застосовується до НГО земель, які передаються в оренду юридичним та фізичним особам для будівництва об`єктів та розміщення об`єктів будівництва, визначений рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23.04.2020 «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 11 травня 2017 року «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24 листопада 2009 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області» безпідставне. Оскільки, спірна земельна ділянка передана в оренду для експлуатації та обслуговування магазину продовольчих товарів.

Відповідач доказів погашення боргу не надано.

Подані письмові пояснення №2576 від 10.03.2021 р. (а.с. 73-78) до суду першої інстанції подані з пропущеним строком, клопотання про його поновлення не заявлялось. Подготовчі засідання неодноразово продовжувались. Позовну заяву було подано у жовтні 2020 року, ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті була постановлена 11.02.2021 року, а письмові пояснення відповідач подав вже 10.03.2021 року. До цього періоду, всі ухвали суду, що направлялись відповідачу повернулись без вручення адресату з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Однак, у постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі». Подібна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду й у господарській юрисдикції (у постанові від 12.02.2019 у справі № 906/142/18).

При цьому суд зазначає, що учасники судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України".

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень.

Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.'

Зі змісту ст. 80 ГПК України вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подання. Водночас процесуальний закон також надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, суд може прийняти до розгляду докази, подані стороною на стадії розгляду справи по суті, коли встановить, що сторона не мала можливості подати їх у визначений законом або судом строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому, чинний ГПК України має на меті забезпечити своєчасний розгляд справ і правову визначеність, унеможливити зловживання процесуальними правами та підвищити ефективність судочинства в цілому, для чого встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у тому числі щодо подання доказів.

Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно для того, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що господарським судом Полтавської області, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку що твердження відповідача стосовно того, що письмові пояснення, які подані відповідачем не обмежуються будь-яким строком є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що за даною справою позивачем обґрунтовано розраховано оренду плату за відповідні земельні ділянки. А тому, позовні вимоги Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Фізичної особи-підприємця Іванова Віктора Володимировича підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Іванова Віктора Володимировича та залишення рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року у справі №917/1639/20 - без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Іванова Віктора Володимировича, м.Кременчук, Полтавська область на рішення господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року у справі №917/1639/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 29.04.2021 року у справі №917/1639/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.08.2021 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова