05.08.2021Справа № 910/7266/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за заявою про Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» ухвалення додаткового рішення у справі
Від Позивача: Ковальов Ю.Ю. (представник на підставі ордеру);
Від Відповідача: Левченко О.О. (представник на підставі довіреності);
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 3 068 414 грн. 58 коп.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 року по справі №910/7266/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» заборгованість у розмірі 2 277 675 грн. 03 коп., 3% річних у розмірі 86 288 грн. 11 коп., інфляційні у розмірі 234 156 грн. 96 коп. та судовий збір у розмірі 38 971 грн. 80 коп. іншій частині позову відмовлено.

09.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі №910/7266/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 року розгляд Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» про ухвалення додаткового рішення по справі №910/7266/21 призначено на 05.08.2021 року.

27.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

28.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів.

В судовому засіданні 05.08.2021 року представник Позивача підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення по справі №910/7266/21, просив суд задовольнити її. Представник Відповідача просив суд відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» про ухвалення додаткового рішення по справі №910/7266/21, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, Господарський суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частин 2, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при прийнятті Господарським судом міста Києва рішення від 07.07.2021 року у справі №910/7266/21 Судом не було вирішено питання про відшкодування Позивачеві витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/7266/21.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом Позивачем вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести, складатиметься з витрат на професійну правничу допомогу адвоката - 10% від суми позову - 306 841 грн. 46 коп. Також 06.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача про подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що позов позивача не підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» (Замовник) та Адвокатським об`єднанням «ЮрЕксперт» (Виконавець) було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги №09/04 ПТ, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.1.2 Договору безпосереднє виконання даного договору з боку Виконавця провадитиметься адвокатами адвокатського об`єднання «ЮрЕксперт»:Новікова Вікторія Олегівна, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3758/10 видане Київською обласною КДК адвокатури від 25 вересня 2008р., посвідчення Адвоката № 3758/10 видане Київською обласною КДК Адвокатури 25 вересня 2008р., Ковальов Юрій Юрійович, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1803/10, видане Київською обласною КДК Адвокатури 28 вересня 2000 року, посвідчення Адвоката № 1803/10, видане Київською обласною КДК Адвокатури 28 вересня 2000 року.

У п.4.2 Договору передбачено, що обсяг наданих послуг, в тому числі кількість витраченого часу, перелік послуг, і їх загальна вартість відповідно до цього договору, інші платежі за договором, Сторони фіксують в Рахунку, деталізації Рахунку та Актах приймання наданої правничої (правової) допомоги, що повинні бути укладені в письмовій формі. Акти приймання наданої допомоги мають бути підписані уповноваженими представниками Сторін.

Відповідно до п.4.3 Договору сторони погодили, що у випадку отримання Адвокатом певного позитивного правового результату,-як-то: винесення судом рішення на користь Замовника, ухвалення будь-якого іншого Акту, що є позитивним для Замовника залежно від замовлених ним послуг і подібне. Замовник окремо від вартості наданих послуг сплачує Виконавцю гонорар Адвоката (гонорар успіху) у наступних розмірах:

4.3.1. щодо майнових спорів - до 10 (десяти) відсотків від суми, що була предметом розгляду і стосується інтересів Замовника, за рішенням суду або іншого уповноваженого органу.

4.3.2. щодо немайнових спорів - у розмірі до 20 000 (двадцяти тисяч) грн. 00 коп. розмір гонорару Адвоката в кожному окремому випадку Сторони погоджують в Акті приймання правничої (правової) допомоги з врахуванням умов даного пункту Договору.

Отже, сторони у Договорі про надання правничої (правової) допомоги №09/04 ПТ від 09.04.2021 року погодили, що винагорода адвоката за надання правової допомоги відбувається у формі як «основного гонорару», так і «додаткового гонорару», так званого «гонорару успіху».

У теорії «гонорар успіху» - це договірна форма оплати юридичних послуг (роботи адвоката), яка здійснюється лише у випадку отримання адвокатом певного правового результату передбаченого договором про надання правової допомоги з клієнтом.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 вирішено виключну правову проблему щодо можливості віднесення до судових витрат додаткового гонорару, передбаченого договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто, так званого гонорару успіху.

У вказаній постанові висловлено наступну правову позицію: «Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.». При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2. додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення «гонорару успіху» задовольнила пропорційно до розміру задавлених вимог.

Отже, «гонорар успіху» може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.

Протоколом №1 погодження договірної ціни від 09.04.2021 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №09/04 ПТ від 09.04.2021 року правнича допомога, яка надається Виконавцем, включає юридичне обслуговування господарської діяльності Замовника, в тому числі, але не обмежуючись, надання правових консультацій, висновків, роз`яснень, аналіз документів, підготовка та правовий аналіз договорів, заяв, скарг, клопотань, інших документів, представництво інтересів Замовника в судах, міжнародних комерційних арбітражах (арбітражних судах), державних органах, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності.

У п.2.1 Протоколу визначено, що Сторони домовились, що розмір винагороди Виконавця за надання правничої допомоги відповідно до п. 1.1. даного Протоколу, становить: 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок без ПДВ за одну годину надання правничої допомоги Адвокатами, партнерами та/або юристами і іншими співробітниками Виконавця (надалі Адвокати).

Згідно з п.2.2. Протоколу сума винагороди Виконавця, зазначена у п. 2.1. даного Протоколу, розраховується відповідно до вартості однієї години та загальної кількості часу фактично витраченого Виконавцем у зв`язку з наданням правничої допомоги відповідно до даного Протоколу, в тому числі, час, витрачений Адвокатом на очікування заходів, призначених на певний час, і розпочатих із запізненням не з вини Адвоката, трансфер Адвоката до місця вчинення заходу, час витрачений Адвокатом на вчинення організаційних та супровідних дій, які мають важливе значення для процесу і дотримання яких може вплинути на результат процесу, інші затрати часу Адвоката, які в розумних та обґрунтованих випадках він мав би витратити на виконання покладених на нього обов`язків. Перелік відповідальних дій Адвоката та загальна вартість наданої правничої" допомоги зазначається Виконавцем в деталізації до Рахунку на оплату правничої допомоги, в якій крім іншого, зазначається зміст наданої правничої допомоги, кількість витраченого Виконавцем часу на надання правничої допомоги та вартість правничої допомоги. Окремо від винагороди Замовником сплачується гонорар Адвокату, який приймав участь у судовій справі чи інших процесуальних діях. Розмір та умови виплати Адвокату гонорару визначається договором та Актом приймання наданої правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано Акт приймання наданої правничої допомоги №15 від 08.07.2021 року на суму 265000 грн. 00 коп., рахунок №15 від 08.07.2021 р. на суму 265000 грн., деталізацію рахунку №15 від 08.07.2021 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №09/04 ПТ від 09.04.2021 року.

Судом встановлено, що Ковальов Юрій Юрійович є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №1803/10, інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України.

Згідно з Актом приймання наданої правничої допомоги №15 від 08.07.2021 року Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги правничої (правової) допомоги з питань, зазначених в рахунку №15 та деталізації рахунку №15 від 08.07.2021 р., загальний обсяг наданих послуг становить 33 години - консультації, складання позову та представництво інтересів Замовника у справі №910/7266/21 ва Господарському суді м. Києва (суддя Чинчин О.В.), загальна вартість юридичних послуг становить 265000 грн.

Відповідно до деталізації рахунку №15 від 08.07.2021 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №09/04 ПТ від 09.04.2021 року Виконавцем надана така правнича допомога:

проведення консультації з приводу початку судового процесу із стягнені заборгованості за договором № 21589-2019/20-121 -08- 19-08815 від 29.11.19 укладеного з ДП НАЕК "Енергоатом" - 2,5 години - 12500 грн.;

складання звіту щодо перспектив судового та позасудового врегулювання майнового спору за договором № 21589-2019/20-121-08-19-08815 від 29.11.19. Правові прогнозування вірогідності та обсягів задоволення вимог Замовника - 3 години - 15000 грн.;

складання звіту про правові підстави нарахування пені, штрафів, 3% річних та індекс інфляції на суму боргу за договором № 21589-2019/20-121-08-19-08815 від 29.11.19. Приведення аналізу судової практики. Рекомендації щодо змісту позовних вимог - 2,5 години - 12500 грн.;

збір первинних матеріалів справи та доказів, перевірка їх достовірності, повноти та комплектності. Відтворення трьох примірників копій з оригіналів документів. Посвідчення копій адвокатом - 4 години - 2000 грн.;

вступ адвоката Ковальова Ю.Ю. до позовного процесу. Ознайомлення з підготовленим матеріалом. Складання позовної заяви. Здійснення розрахунку сум 3% річних та інфляції. Складання пакету документів для відправки відповідачеві та до ГС м. Києва. Складання квитанції зі сплати судового збору. Консультація з керівником Замовника - 5 годин - 25000 грн.;

надсилання примірників позовної заяви із доданими до неї документами відповідачу. Надсилання позовної заяви та доданих до неї документів до Господарського суду м. Києва. Здійснення моніторингу розподілу та призначення справи до розгляду - 1 година - 5000 грн.;

опрацювання ухвали ГС м. Києва у справі № 910/7266/21 від 07.05.21 про залишення позовної заяви без руху. Виправлення недоліків. Складання заяви про виправлення недоліків. Надсилання заяви і доданих до неї документів відповідачу і до ГС м. Києва. Консультація керівника Замовника - 3 години - 15000 грн.;

опрацювання ухвали ГС м. Києва у справі № 910/7266/21 від 21.05.21. Опрацювання відзиву на позовну заяву. Консультація з керівником Замовника та керівникам відповідальних підрозділів Замовника з приводу доводів, наведених у відзиві на позов - 3 години - 15000 грн.;

складання заяви про зменшення розміру позовних вимог. Складання заяви щодо розподілу судових витрат. Надсилання заяв відповідачеві та до ГС м. Києва - 2 години - 10000 грн.;

участь адвоката Ковальова Ю.Ю у засіданні 23.06.21 у справі № 910/7266/21 (суддя Чинчин О.В. ГС м. Києва). Консультація за результатами суд.засідання - 2 години - 10000 грн.;

консультація із Замовником щодо судового процесу на стадіях підготовчого засідання, слухання справи по суті, стадії дослідження доказів, дебатів, оголошення рішення, підстав для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви. Порядок, строки і умови оскарження рішення суду - 2 години - 10000 грн.;

участь адвоката Ковальова Ю.Ю у засіданні 07.06.21 у справі № 910/7266/21 (суддя Чинчин О.В. ГС м. Києва). Складання, надсилання відповідачеві та подання до ГС м.Києва заяви про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат - 3 години - 15000 грн.

Всього витрачено часу - 33 години. Вартість послуг - 165000 грн., гонорар адвоката - 100000 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правочину допомогу.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, Суд зазначає, що відтворення примірників копій з оригіналів документів, посвідчення їх копій адвокатом, складання квитанції зі сплати судового збору, надсилання копій позовної заяви із доданими документами, заяви про усунення недоліків позовної заяви, заяви про зменшення розміру позовних вимог, заяви про винесення додаткового рішення у справі на адреси відповідача, суду не відноситься до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені ст.ст. 1, 19 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому такі витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, такі види робіт не потребують наявності юридичних знань та можуть бути виконані будь-якою особою з співробітників юридичної особи, а відтак, включення даних послуг до витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження складання Адвокатським об`єднанням «ЮрЕксперт» звіту щодо перспектив судового та позасудового врегулювання майнового спору за договором № 21589-2019/20-121-08-19-08815 від 29.11.19. Правові прогнозування вірогідності та обсягів задоволення вимог Замовника та звіту про правові підстави нарахування пені, штрафів, 3% річних та індекс інфляції на суму боргу за договором № 21589-2019/20-121-08-19-08815 від 29.11.19, а тому включення цієї частини робіт до виду наданих послуг Позивачу є необґрунтованою не підлягає відшкодуванню в якості витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що справа сторін не є складною, оскільки стосується стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних на підставі Договору №21589-2018/20-121-08-19-08815 від 14.11.2019 року лише за 2 Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №5 за січень 2020 року від 31.01.2020 року на суму 2 527 328 грн. 39 коп., №70 за березень 2020 року від 25.03.2020 року на суму 284 076 грн. 83 коп. та не містить велику кількість документів, які необхідно було б вивчити, а відтак, вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви, здійснення розрахунку 3% річних, інфляційних, опрацювання ухвал суду про залишення без руху позовної заяви, відкриття провадження у справі, які є типовими, складання заяви про усунення недоліків позовної заяви, вивчення відзиву на позовну заяву, складання заяви про зменшення розміру позовних вимог, заяв щодо розподілу судових витрат та про винесення додаткового рішення у справі не потребувало витрачення для вказаних дій більш, ніж 17 годин робочого часу.

Крім того, Суд враховує, що необхідність складання адвокатом заяви про усунення недоліків позовної заяви зумовлено саме наявністю дефектів у роботі Адвокатського об`єднання «ЮрЕксперт» й невідповідності складеної позовної заяви вимогам чинного законодавства України.

Також, як вбачається з протоколів судового засідання від 23.06.2021 р., 07.07.2021 р. по справі №910/7266/21, підготовче судове засідання 23..06.2021 р. тривало 7 хвилин, а судове засідання 07.07.2021 р. - 13 хвилин, а загалом адвокат Ковальов Ю.Ю. приймав участь у судових засіданнях по даній справі лише 20 хвилин, а не 3 години, з урахуванням часу на проїзд до приміщення суду, а тому час на участь адвоката у судових засіданнях, визначений Позивачем, є необґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ, вирішуючи питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху», зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v., заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Отже, заявлена позивачем до стягнення із відповідача на підставі договору про надання правової допомоги сума «гонорару успіху» не є безумовною підставою для відшкодування її в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, розмір заявленого до стягнення із відповідача у даній справі гонорару є завищеним та не відповідає критерію розумності.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ», а також заперечення Відповідача проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, що також включає в себе «гонорар успіху», Суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, доходить висновку про те, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. 00 коп. і саме вказаний розмір суд вважає співрозмірним по відношенню до обсягу фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Вказані вище обставини є підставою для прийняття додаткового рішення у справі в частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 236 - 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ЯТА СТРАЖА КИЇВ» (01013, місто Київ, ВУЛИЦЯ БУДІНДУСТРІЇ, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 35838823) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

2. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 13 серпня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин