ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1463/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Гоцко Р.В. (на підставі довіреності),

від відповідача - Салтан Р.В. (на підставі ордеру);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Акціонерного товариства Аграрний фонд (03151, м. Київ, вул. Очаківська/пров. Очаківський, буд. 5/6, );

до відповідача: Приватного підприємства Брайловський (66800, Одеська обл., Ширяївський район, смт. Ширяєве, вул. Шклярука, буд. 25, );

про стягнення 676 838, 86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 26.05.2021 року позивач Акціонерне товариство «Аграрний форнд» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №1514/21) до відповідача Приватного підприємства «Брайловський», в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 676 838,86 грн., з яких сума основного боргу - 490 268,34 грн., пені 39 167,96 грн., штрафу у розмірі 20% 98 053,67 грн., відсотків за користування грошовими коштами 9 298,36 грн, інфляційного боргу 40 050,53 грн., також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування поданого позову, позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача умов договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020 від 27.03.2020 року в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року було відкрито провадження у справі №916/1463/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.06.2021 року о 11:00.

У судовому засіданні від 18.06.2021 року суд у протокольній формі оголосив відкладення підготовчого засідання на 19.07.2021 року о 12:30.

18.06.2021 року до суду від ПП «Брайловський» надійшов відзив на позовну заяву (вх. ГСОО №16617/21), в якому відповідач зазначає, що між ПП «Брайловський» та AT «Аграрний фонд» у 2020 році досягнуто угоду, згідно якої ПП «Брайловський» зрощує та поставляє AT «Аграрний фонд» пшеницю врожаю 2020 року, а AT «Аграрний фонд» поставляє для цього ПП «Брайлівський» мінеральні добрива. За домовленістю сторін розрахунки за зустрічними поставками товарів планувалось здійснити шляхом зарахування добрив у вартість пшениці, що буде поставлена. Однак, внаслідок несприятливих погодних умов посіви зерна загинули на землях ПП «Брайловський», що підтверджується довідкою від 02.06.2020 року №1304/09 Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів державної служби України з надзвичайних ситуацій, рішенням позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Ширяївської районної державної адміністрації, про що складений протокол №17 від 19.05.2020 року. Також форс-мажорні обставини підтверджуються висновком про загибель посівів від 24.09.2020р. №2003-14/521, сертифікатом №3100-20-1854 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 24.11.2020р. №1547/05-4 та сертифікатом №3100-21-0073 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 21.01.2021 р. №2105-4. Про що відповідач повідомив відповідача та просив не нараховувати штрафні санкції за договором поставки мінеральних добрив. Відповідач також зазначає, що 04.01.2021 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду, якою сторони узгодили остаточну вартість товару за договором поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020 від 27.03.2020 року.

Щодо штрафних санкції відповідач зазначає, що розрахунок наданий позивачем не правомірний, адже остаточну вартість сторони узгодили 04.01.2021 року, а позивач нараховує фінансові санкції з 01.10.2020 року, нарахування штрафних санкцій відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а також остаточна вартість товару вирахувана відповідно до курсу долара США до української гривні, тому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

29.06.2021 року до суду від АТ «Аграрний фонд» надійшла відповідь на відзив (вх. ГСОО №17821/21), в якій позивач зазначає, що умовами договору встановлено крайній строк здійснення оплати, а саме в будь-якому випадку не пізніше 01.10.2020 року (яка є кінцевою датою). Також позивач вказує, що докази надані відповідачем про інші договірні правовідносини не можуть братись судом до розгляду, оскільки не входять в предмет доказування. Щодо форс-мажорних обставин позивача стверджує, що умовами договору передбачено, що обставини непереборної сили (форс-мажор) мають бути підтверджені сертифікатом виданим Торгово-промисловою палатою України, який надається іншій стороні протягом 15 календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор), натомість відповідно до сертифікатів на які посилається відповідач, форс-мажорні обставини настали 15.03.2020 року та 01.04.2020 року, а зазначені сертифікати АТ «Аграрний фонд» отримало 11.02.2021 року.

15.07.2021 року до суду від ПП «Брайловський» надійшло заперечення (вх. ГСОО №19033/21), в якому відповідач стверджує, що сторони уклали додаткову угоду про визначення остаточної вартості поставлених мінеральних добрив у розмірі 490268,34 грн. лише після звернення відповідача у січні 2021р. з порушення встановленого строку (після 01.10.2020р.) Однак умови Договору від 27.03.2020р. №36-МД-27.03.2020 не обмежують Продавця ініціювати підписання даної додаткової угоди. Також відповідач зазначає, що між ПП «Брайловський» та AT «Аграрний фонд» у 2020 році було досягнуто угоду, згідно якої ПП «Брайловський» зрощує та поставляє AT «Аграрний фонд» пшеницю врожаю 2020 року, а AT «Аграрний фонд» поставляє для цього ПП «Брайлівський» мінеральні добрива. Тобто сторони припускали проводити розрахунки шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за вказаними договорами. Тому до відзиву на позовну заяву відповідач додав лист від 07.07.2020р. №07/07, сертифікат від 24.11.2020р. №3100-20-1854, сертифікат від 21.01.2021р. №3100-21-0073. Дані документи підтверджують той факт, що відповідач не зі своєї вини не зміг своєчасно та в повному обсязі виконати зобов`язання за укладеними договорами та попередив про це позивача.

У судовому засіданні від 19.07.2021 року суд оголосив ухвалу у протокольній формі про продовження строку підготовчого провадження на 2 дні та протокольну ухвалу в порядку п.3 ч.2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження у справі № 916/1463/21 та призначення справи до розгляду по суті в засіданні суду на 02.08.2021 року о 15:00.

У судовому засіданні від 02.08.2021 року суд ухвалою у протокольній формі оголосив перерву в розгляді справи по суті до 20.08.2021 року о 14:00.

У судовому засіданні від 20.08.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник заперечував в частині позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат та штрафу, просив суд відмовити в їх задоволенні. При цьому, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості не заперечував.

У судовому засіданні від 20.08.2021 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення про часткове задоволення позову, повний текст якого буде складено 20.08.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, суд встановив:

27.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Аграрний фонд» (Постачальник) та Приватним підприємством «Брайловський» (Покупець) укладено договір поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020, відповідно до п.1.1, якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) Покупцеві мінеральні добрива згідно Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Постачальником Товар належної якості.

Відповідно до п.1.2 Договору, найменування, якість, базова ціна за одиницю та кількість Товару, вид упаковки, базис (місце) поставки зазначаються у Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п.п.2.1-2.5 Договору, базова ціна за 1 тонну Товару зазначається у Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору. Загальна сума даного Договору складається з загальної вартості підписаних Специфікацій за даним Договором. Ціна за 1 тонну Товару та загальна сума Договору, передбачені п.2.1. та п.2.2. даного Договору, є базовими і підлягають перегляду відповідно до п.п. 2.6 та 3.12 цього Договору.

Розрахунки за поставлений Товар здійснюються Покупцем згідно з умовами, що визначені цим Договором. Остаточна вартість Товару (ОВГ) фіксується шляхом заключення додаткової угоди (остаточний розрахунок) до Договору.

Положеннями п.2.7 встановлено, що остаточну вартість Товару Покупець зобов`язується сплатити протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (остаточний розрахунок) до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше « 01» жовтня 2020 року (яка є кінцевою датою). Зобов`язання Покупця по оплаті Товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів у розмірі 100% остаточної вартості Товару на банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до п.3.1, 3.2, 3.4 Договору, Постачальник здійснює поставку Покупцю Товару, зазначеного в Специфікації, на умовах та в місце поставки, визначених цим Договором та відповідною Специфікацією відповідно до умов Інкотермс 2010 (Правила МТП з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі). Постачальник зобов`язується здійснювати відвантаження Товару за заявками Покупця, а Покупець зобов`язується надавати заявки на відвантаження та приймати Товар в період з « 30» березня 2020 року по « 11» квітня 2020 року. Постачальник гарантує можливість відвантаження всієї кількості Товару згідно з Специфікацією №1 до Договору починаючи « 30» березня 2020 року. Обов`язок Постачальника поставити Товар вважається виконаним з моменту поставки (відвантаження) Товару зазначеному Покупцем перевізнику, з цього моменту до Покупця переходить право власності та Покупець несе ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) Товару. Якщо під час приймання Товару від Покупця не надійшло претензій, то Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем: за кількістю (одиниць виміру) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; за якістю - відповідно до якості, вказаної в документі про якість. Датою поставки Товару є дата видаткової накладної.

Згідно п. 3.9 Договору, Товар вважається прийнятим по кількості відповідно до кількості зазначеної у видатковій накладній.

За умовами, передбаченими п.4.2.1, 4.4.1, 4.4.3, 4.4. Договору, Постачальник зобов`язаний передавати Товар у власність Покупця в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі. Покупець зобов`язаний повністю здійснювати оплату усіх Товарів відповідно до умов цього Договору (додатків (додаткових угод) до нього), а також реально та належним чином виконувати усі інші свої зобов`язання по оплаті за поставлений (переданий у власність) Товар, повністю розрахуватися (провести повну оплату) з Постачальником за передані Товари, нести відповідальність за невиконання та/або несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 5.3 Договору, за порушення строків оплати Товару Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості Товару, оплату якого прострочено, за кожний день такого прострочення. За прострочення строків оплати Товару понад 5 (п`ять) банківських днів Покупець, крім пені, додатково сплачує штраф у розмірі 20 % (двадцяти відсотків) від суми простроченого платежу. У випадку прострочення Покупцем виконання будь-яких грошових зобов`язань заданим Договором Постачальник має право зупинити виконання свого обов`язку, щодо постачання (передачі) Товару, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі, без застосування до Постачальника штрафних санкцій.

Згідно п. 5.4 Договору, сторони звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за цим Договором, якщо це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Обставини непереборної сили (форс- мажор) .мають бути підтверджені сертифікатом виданим Торгово-промисловою палатою України, який надається іншій Стороні протягом 15 календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору).

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що всі зміни та доповнення до цього Договору здійснюються у письмовій формі та оформлюються шляхом укладення додаткової угоди до цього Договору.

Положеннями 6.7 Договору передбачено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до « 31» грудня 2020 року, але в будь-якому випадку діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним.

Специфікацією №1 до договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.202 від 27.03.2020 року визначено найменування, якість, вид упаковки, кількість, базова ціна, вартість та базис (місце) поставки Товару.

Відповідно до п.2, 3 Специфікації, загальна кількість Товару, що поставляється по даній Специфікації, складає 55,500 тон. Загальна базова вартість Товару, який поставляється по Даній Специфікації, складає 449 700,00 гривень в тому числі ПДВ 74 950,00 гривень.

19.05.2020 року сторони договору уклали додаткову угоду № 1 до договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.202 від 27.03.2020 року про зміну реквізитів сторін.

04.01.2021 року сторони договору уклали додаткову угоду № 2 до договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.202 від 27.03.2020 року, якою , Сторони дійшли взаємної згоди щодо перегляду ціни за 1 (одну) тонну поставлених мінеральних добрив, з врахуванням пунктів 2.3, 2.6 та 3.12 Договору, та зафіксували, що остаточна вартість поставлених мінеральних добрив згідно Договору становить 490 268.34 грн., в т.ч. ПДВ 81 771,40 грн.

Згідно п. 3-5 Додаткової угоди №2 визначено, що підписанням цієї Додаткової угоди Сторони підтверджують, що не мають жодних претензій та зауважень до здійсненого розрахунку вартості поставлених мінеральних добрив, що додається до цієї Додаткової угоди та є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди. Ця Додаткова угода набуває чинності та вважається укладеною з моменту її підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. Інші умови Договору залишаються без змін та Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.

Додатком до Додаткової угоди №2 сторонами погоджено Розрахунок вартості поставлених мінеральних добрив до договору поставки мінеральних добрив від 27.03.2020 № 36-МД-27.03.2020 (ПП "Брайловський"), за яким вбачається, що датою остаточного розрахунку та курсу, який застосовувався для цього розрахунку визначено 04.01.2021 року.

Факт поставки підтверджується видатковим накладними №1411 від 01.04.2020 року на суму 88 200 грн., №1556 від 01.04.2020 року на суму 109 500 грн., №1507 від 01.04.2020 року на суму 252 000 грн.

01.10.2020 року листом №21-02/3/2629 АТ «Аграрний фонд» попередило ПП «Брайловський» про необхідність здійснення оплати за отриманий товар у встановлений договором строк, у разі не виконання цього обов`язку АТ «Аграрний фонд» буде вимушене звернутись до судових органів за захистом свої прав та законних інтересів.

14.04.2021 року АТ «Аграрний фонд» надіслало ПП «Брайловський» вимогу №7.4-05/3/735, якою позивач вимагав відповідача повернути борг з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних, пені та штрафу у розмірі 664 045,53 грн. до 23.04.2021 року та попередило, що у разі несплати боргу у встановлений строк, АТ «Аграрний фонд» звернеться до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Як стверджує позивач, на момент подачі до суду позовної заяви, відповідачем не повернуто борг та не сплачено фінансових санкцій, що стало підставою для звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 676 838,86 грн., з яких сума основного боргу - 490 268,34 грн., пені 39 167,96 грн., штрафу у розмірі 20% 98 053,67 грн., відсотків за користування грошовими коштами 9 298,36 грн, інфляційного боргу 40 050,53 грн., також витрат по сплаті судового збору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про доведення позивачем факту поставки товару та невиконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати грошових коштів за отриманий товар згідно договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020 у встановлений договором строк, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами протилежного, отже вимога позивача щодо стягнення з ПП «Брайловський» 490 268, 34 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо нарахування фінансових санкцій позивачем, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У відповідності до ч.1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання, а також відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Окрім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Із розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що позивач визначив період нарахування фінансових санкцій з 02.10.2020 року по 20.05.2021 року.

При цьому позивач в обґрунтування нарахування з 02.10.2020 року посилається на те, що положеннями договору передбачено, що остаточну вартість товару покупець зобов`язаний сплатити протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (остаточний розрахунок) до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01.10.2020 року.

Розглянувши період, заявлений позивачем щодо нарахування штрафних санкцій та грошової відповідальності відповідача, суд зазначає, що згідно п.2.5 договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020, остаточна вартість Товару (ОВГ) фіксується шляхом заключення додаткової угоди (остаточний розрахунок) до Договору.

За результатами розгляду матеріалів справи, судом встановлено, що остаточна вартість погоджена сторонами додатковою угодою № 2 від 04.01.2021 року до договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020, яка заявлена позивачем до стягнення, становить 490 268, 34 грн. (вирахувана станом на 04.01.2021 року відповідно курсу долара США до української гривні), тобто у відповідача обов`язок по сплаті остаточної вартості отриманого товару виник з моменту укладення додаткової угоди №2, що є підставою вважати обраний позивачем період заборгованості з 02.10.2020 року неправомірним та необґрунтованим.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що в зв`язку з визначенням сторонами остаточної вартості товару від 04.01.2021 року, обґрунтованим та таким, що відповідає засадам щодо добросовісності дій учасників цивільних правовідносин, є період для нарахування штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних витрат з моменту фіксування сторонами договору остаточної ціни в додатковій угоді № 2 від 04.01.2021 року до договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020 з урахуванням положень п.2.7 договору, за яким зобов`язання відповідача щодо сплати остаточної вартості товару виникає протягом 5 робочих днів з дати підписання додаткової угоди до договору, а саме з 14.01.2021 року.

Отже, суд, здійснивши власний розрахунок грошової відповідальності відповідача у період з 14.01.2021 року по 20.05.2021 року, зазначає, що розмір інфляційних витрат становить 30 116,38 грн., 3% річних 5 117,60 грн, пені 22 444,89 грн. та штрафу 98 053,67 грн.

Між тим, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо неможливості нарахування інфляційних витрат через те, що остаточна вартість товару вираховувалася відповідно курсу долара США до української гривні, оскільки додатковою угодою № 2 від 04.01.2021 року сторонами договору погоджено остаточку ціну товару у сумі 490 268,34 грн., тобто вказана сума виражена в національній валюті та підлягає індексації, згідно положень чинного законодавства.

Відповідач на обґрунтування своєї позиції надав суду копію договору поставки зерна врожаю 2020 року №36-ВП-27.03.2020 від 27.03.2020 року та вказує, що між АТ «Аграрний фонд» та ПП «Брайловський» досягнуто угоду, згідно якої ПП «Брайловський» зрощує та поставляє AT «Аграрний фонд» пшеницю врожаю 2020 року, а AT «Аграрний фонд» поставляє для цього ПП «Брайлівський» мінеральні добрива, тобто сторони припускали проводити розрахунки шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за вказаними договорами.

Однак, судом встановлено, що ні договір поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020 від 27.03.2020 року, ні договір поставки зерна врожаю 2020 року №36-ВП-27.03.2020 від 27.03.2020 року не містять положень, які б встановлювали порядок проведення розрахунків шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за вказаними договорами, в зв`язку з чим вказані твердження відповідача судом до уваги не приймаються.

Також відповідач посилається на звільнення від відповідальності у зв`язку з форс-мажорними обставинами, які унеможливили своєчасне виконання ПП «Брайловський» свого грошового зобов`язання перед АТ «Аграрний фонд» та посилається на висновок про загибель посівів від 24.09.2020р. №2003-14/521, сертифікатом №3100-20-1854 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 24.11.2020р. №1547/05-4 та сертифікатом №3100-21-0073 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 21.01.2021 р. №2105-4.

Між тим, суд не приймає до уваги твердження відповідача про наявність форс-мажорних обставин з огляну на таке:

Частиною 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Згідно п. 3.3. Регламенту ТПП України, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до п. 6.12 Регламенту, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України/регіональної торгово-промислової палати. В сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин.

Враховуючи вищенаведене, суд встановив, що надані відповідачем сертифікати підтверджують факт форс-мажорних обставин за договорами поставки зерна врожаю 2020 року №19-ВП-06.03.2020 від 06.03.2020 року та №36-ВП-27.03.2020 від 27.03.2020 року та не можуть бути застосованими для договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020 від 27.03.2020 року, що не пов`язаний з вищевказаними договорами.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що надані відповідачем докази не є свідченням існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють сторін від відповідальності за невиконання умов договору поставки мінеральних добрив №36-МД-27.03.2020. За наведених мотивів, суд відхиляє доводи відповідача щодо звільнення його від обов`язку сплатити відповідні штрафні нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових відстав для часткового задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Аграрний фонд» щодо стягнення з Приватного підприємства «Брайловський» за несвоєчасну оплату остаточної вартості отриманого товару 490 268,34 грн. - основного боргу, 30 116,38 грн. інфляційних витрат, 5 117,60 грн. 3% річних, 22 444,89 грн. пені та 98 053, 67 грн.

При розподілі судових витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства Брайловський (66800, Одеська обл., Ширяївський район, смт. Ширяєве, вул. Шклярука, буд. 25) на користь Акціонерного товариства Аграрний фонд (03151, м. Київ, вул. Очаківська/пров. Очаківський, буд. 5/6) 490 268/чотириста дев`яносто тисяч двісті шістдесят вісім/грн. 34 коп. - основного боргу, 30 116/тридцять тисяч сто шістнадцять/грн. 38 коп. інфляційних витрат, 5 117/п`ять тисяч сто сімнадцять/грн. 60 коп. 3% річних, 22 444/двадцять дві тисячі чотириста сорок чотири/грн. 89 коп. пені та 98 053/дев`яносто вісім тисяч п`ятдесят три/грн. 67 коп. штрафу, а також 9 690/дев`ять тисяч шістсот дев`яносто/грн. 01 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2021 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська