ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
05.07.2021р. м.Харків Справа № 905/4765/13
Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,
при помічнику судді (за дорученням) Гулевич В.В.,
у справі № 905/4765/13
за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
до відповідача Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа»
про стягнення 3% річних в сумі 5 108 586,01 грн., інфляційних в сумі 1 832 084,94 грн., пені в сумі 8 541 256, 79 грн.,
за участю представників:
від позивача (стягувача, скаржника): не з`явився
від відповідача (боржника): не з`явився
від органу ДВС: не з`явився
Рішенням господарського суду Донецької області від 12.09.2013р. у справі №905/4765/13 позовні вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» задоволено частково. Стягнуто з ККП «Донецькміськтепломережа» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 3% річних в сумі 5 108 169,53 грн., пеню в сумі 5 124 754,07 грн., інфляційні в сумі 1 832 084,94 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 68 820 грн. Визнано недійсним п.9.3 договору від 30.08.2011р. № 06/11-734 БО 7 в наступній частині: «Неустойка нараховується продавцем протягом шести місяців, що передують моменту звернення з вимогою, претензією, позовом». В залишковій частині позовних вимог відмовлено.

25.09.2013р. на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.03.2014р. у справі №905/4765/13 відстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2013р. у справі №905/4765/13 на 6 місяців.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.07.2017р. частково відновлено втрачену справу №905/4765/13 за позовом ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до ККП «Донецькміськтепломережа» про стягнення 3% річних в сумі 5 108 586,01 грн., інфляційних в сумі 1 832 084,94 грн., пені в сумі 8 541 256,79 грн. та задоволено заяву ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за вх. № 18570/17 від 11.07.2017р. про видачу дублікату наказу господарського суду Донецької області від 25.09.2013р. №905/4765/13. Видано дублікат наказу господарського суду Донецької області від 25.09.2013р. по справі №905/4765/13 про стягнення з ККП «Донецькміськтепломережа» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» витрат зі сплаті судового збору в сумі 68 820 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2017р. скаргу ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за вх. №24147/17 від 25.09.2017р. задоволено; визнано незаконними дії державного виконавця органу державної виконавчої служби щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа від 26.05.2017р. ВП №41062631; визнано недійсною постанову про повернення виконавчого документа від 26.05.2017р. ВП №41062631; зобов`язано державного виконавця органу державної виконавчої служби відновити виконавче провадження № 41062631 відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

17.06.2021р. за вх.№13171/21 господарський суд одержав скаргу ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», в якій остання просить суд:

- визнати бездіяльність ВПВР ДДВС МЮУ щодо невжиття заходів по відновленню виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 25.09.2013р. №905/4765/13 про стягнення з ККП «Донецькміськтепломережа» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 5 108 169,53 грн. 3% річних, 5 124 754,07 грн. пені, 1 832 084,94 грн. інфляційних втрат, неправомірною;

- зобов`язати ВПВР ДДВС МЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Донецької області від 25.09.2013р. №905/4765/13.

В обґрунтування скарги позивач (стягувач, скаржник) посилається на порушення органом ДВС вимог ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо відновлення виконавчого провадження №41062631 з примусового виконання наказу від 21.08.2008р. після постановлення ухвали суду від 12.12.2017р.

Про розгляд скарги у судовому засіданні 05.07.2021р. учасники процесу повідомлялись шляхом надіслання на їх юридичні адреси копій ухвали (повідомлення) від 29.06.2021р., здійснення телефонограм та розміщення оголошення на електронній сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні», але у судове засідання не з`явились, що з огляду на приписи ч. 2 ст. 342 ГПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

05.07.2021р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 339, ч. 1 ст.340 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та ЗУ «Про виконавче провадження». Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є ЗУ «Про виконавче провадження», яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим, ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1 ст. 5 вказаного нормативно-правового акту примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами ст.3 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Крім того, у відповідності до ст. 345 ГПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

З матеріалів справи вбачається, що 06.12.2013р. державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41062631 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 25.09.2013р. №905/4765/13 (про стягнення 3% річних, пені, інфляційних втрат).

26.05.2017р. державним виконавцем винесено постанову про повернення наказу Господарського суду Донецької області від 25.09.2013р. №905/4765/13 на підставі п.п .2, 5, 7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

12.12.2017р. господарським судом Донецької області постановлено ухвалу, якою скаргу ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за вх. №24147/17 від 25.09.2017р. задоволено; визнано незаконними дії державного виконавця органу державної виконавчої служби щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа від 26.05.2017р. ВП № 41062631; визнано недійсною постанову про повернення виконавчого документа від 26.05.2017р. ВП № 41062631; зобов`язано державного виконавця органу державної виконавчої служби відновити виконавче провадження № 41062631 відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

22.05.2018р. стягувач звернувся до ВПВР ДДВС МЮУ із заявою №31/13-2030 від 22.05.2018р. про відновлення виконавчого провадження №41062631 щодо примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2013р. у справі №905/4765/13 в порядку ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження», з посиланням на те, що ухвалою господарського суду від 12.12.2017р. у справі 905/4765/13 в т.ч. визнано недійсною постанову про повернення виконавчого документа від 26.05.2017р. у ВП № 41062631 та зобов`язано державного виконавця органу державної виконавчої служби відновити виконавче провадження №41062631 відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». До заяви додано оригінал наказу від 25.09.2013р. у справі №905/4765/13.

Вказана заява отримана органом примусового виконання рішень 24.05.2018р., що підтверджується відомостями з сайту АТ «Укрпошта».

В подальшому, стягувач неодноразово звертався до ВПВР ДДВС МЮУ із заявами від 08.08.2018р. №31/13-2860, від 29.11.2018р. №31/13-3923 з проханням надіслати на адресу ДК «Газ України» постанову про відновлення виконавчого провадження та повідомити про вжиті заходи щодо примусового виконання рішення суду від 12.09.2013р. у справі №905/4765/13, а також із заявами про надання інформації від 10.08.2020р. №39/3-197 та від 25.01.2021р. №31/01-1189 щодо стану виконавчого провадження №41062631, які залишені органом ДВС без відповіді.

Станом на даний час виконавче провадження №41062631 не відновлено, згідно з відомостями, які наявні в Автоматизованій системі виконавчого провадження та з огляду на приписи п. 12 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затв. наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016р. за №2432/5, є достовірними, вказане виконавче провадження (ідентифікатор доступу 3ГБ9Е4Д2Г40Е) є завершеним (на підставі постанови про повернення виконавчого документу від 26.05.2017р.).

Одночасно, в порядку ст. 345 ГПК України на адресу господарського суду не надходило відповідних доказів на підтвердження виконання органом ДВС ухвали суду від 12.12.2017р., яка набрала законної сили та з огляду на положення ст.129-1 Конституції України, ст. ст. 18, 326 ГПК України є обов`язковою до виконання.

При цьому, представник органу ДВС був присутній у судовому засіданні 12.12.2017р. під час оголошення вступної та резолютивної частини ухвали суду від 12.12.2017р., повний текст якої у подальшому направлений судом на адресу органу ДВС та отриманий його уповноваженим представником, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №131.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції право на суд, яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов`язковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід`ємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).

У рішеннях Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти Україні», «ПМП «Фея» та інші проти України» зазначається про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.129-1 Конституції України.

Конституційний Суд України у рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. також зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За таких обставин, з огляду на те, що органом ДВС порушено вимоги ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», а також приймаючи до уваги те, що рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2013р. у справі №905/4765/13 є невиконаним, з метою відновлення законних прав стягувача, суд визнає бездіяльність органу ДВС неправомірною та задовольняє скаргу у цій частині.

Одночасно, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги скаржника про зобов`язання ВПВР ДДВС МЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 25.09.2013р. №905/4765/13, у зв`язку з тим, що ухвалою суду від 12.12.2017р. задоволено аналогічну змістом вимогу ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України». Відповідна ухвала набрала законної сили, в апеляційному та касаційному порядку не скасована та обов`язкова до виконання відповідальним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ. Окрім того, повторне вирішення цього питання не має практичного змісту.

Керуючись ст. ст. 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» за вх. №13171/21 від 17.06.2021р. задовольнити частково.

2.Визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невжиття заходів по відновленню виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 25.09.2013р. №905/4765/13 про стягнення з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 5 108 169,53 грн. 3% річних, 5 124 754,07 грн. пені, 1 832 084,94 грн. інфляційних втрат.

3.У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Згідно із ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повна ухвала складена 20.07.2021р. (з урахуванням перебування судді Ніколаєвої Л.В. у відпустці).

Суддя Л.В. Ніколаєва