РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2021Справа № 910/8386/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Росукрграніт"

про стягнення 188 061,19 грн

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - ТОВ "Порше Лізинг Україна", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Росукрграніт" (далі - ТОВ "ВП Росукрграніт", відповідач) про стягнення 188 061,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов`язань перед позивачем за укладеним сторонами договором про фінансовий лізинг № 00014233 від 19.09.2017.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 188 061,19 грн, з яких:

- 50 932,70 грн заборгованості за лізинговими платежами,

- 712,00 грн 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами,

- 32 354,73 грн заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкта лізингу,

- 290,00 грн 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за платежами за фактичне використання об`єкта лізингу,

- 2 944,07 грн штрафу за порушення ПДР,

- 100 827,69 грн інших витрат за договором про фінансовий лізинг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 відкрито провадження у справі № 910/8386/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 28.05.2021 була отримана позивачем 03.06.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 011.

Вказана ухвала суду також була направлена відповідачу за його адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак ухвала суду була повернута відправнику підприємством поштового зв`язку через відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

19.09.2017 між ТОВ "Порше Лізинг Україна" (як лізингодавецем) та ТОВ "ВП Росукрграніт" (як лізингоодержувачем) був укладений договір про фінансовий лізинг № 00014233 (далі - договір).

За умовами вищевказаного договору об`єктом лізингу є транспортний засіб типу VW LNF T6 Multivan HL ALPEN 2.0 I ВІTDI 180PS 7, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (далі - об`єкт лізингу).

Укладеним сторонами договором також були погоджені наступні умови лізингу:

- вартість об`єкта лізингу - 1 699 082,00 грн;

- авансовий платіж - 679 632,80 грн;

- обсяг фінансування - 1 019 449,20 грн;

- кількість лізингових платежів - 60;

- строк лізингу (місяців) - 60;

- лізинговий платіж - 35 649,99 грн;

- адміністративний платіж - 25 486,24 грн;

- процентна ставка - 18,99 (змінювана відповідно до пункту 6.4.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

Відповідно до умов договору лізингу проценти, комісії, інші платежі підлягають сплаті відповідно до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

До договору про фінансовий лізинг № 00014233 від 19.09.2017 сторонами також підписано Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) та Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (далі - Загальні умови), які є додатками до вказаного договору.

Згідно з Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (Планом відшкодування) строк лізингу становить 60 місяців, вартість об`єкта лізингу - 1 699 082,00 грн, авансовий платіж - 679 632,80 грн, обсяг фінансування - 1 019 449,20 грн.

У преамбулі Загальних умов зазначається, що ці Загальні умови (надалі разом із договором про фінансовий лізинг спільно іменуються як контракт), а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) як додаток до контракту, що є невід`ємною його частиною, та інші додатки, що є невід`ємними його частинами, являють собою угодою між сторонами щодо придбання об`єкта лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» та його передання лізингоодержувачу згідно з положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97-ВР від 16.12.1997, іншими чинними положеннями українського законодавства.

Відповідно до п. 4.1 Загальних умов передбачено, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» зберігатиме за собою право власності на об`єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об`єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли ТОВ «Порше Лізинг Україна» матиме право припинити цей контракт/відмовитися від Контракту та вимагати повернення об`єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Згідно з пунктами 5.1 та 5.4 Загальних умов об`єкт лізингу буде доставлений та переданий ТОВ «Порше Лізинг Україна» або належним чином уповноваженою особою (дилером-продавцем) безпосередньо лізингоодержувачу відповідно до умов контракту. Лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки об`єкта лізингу шляхом підписання лізингоодержувачем та ТОВ «Порше Лізинг Україна» акта приймання-передачі.

Пунктом 6.1 Загальних умов передбачено, що для експлуатації об`єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингові платежі відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід`ємну частину цього контракту, та інших положень контракту.

Лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Лізингові платежі не підлягають поверненню лізингоодержувачу, за винятком випадків, визначених контрактом (п. 6.5 Загальних умов).

У п. 6.18 Загальних умов сторони погодили, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до п. 12 контракту лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

Відповідно до п. 8.2 Загальних умов у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовується, зокрема, такі санкції:

- пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (п. 8.2.1 Загальних умов);

- компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ «Порше Лізинг Україна», та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем відповідно до Контракту (п. 8.2.3 Загальних умов).

Згідно з п. 8.3.2 Загальних умов якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому, якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг»), ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об`єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

У п. 8.4. Загальних умов лізингоодержувач погоджується, що всі строки, зазначені у цьому контракті, є прийнятними для виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань.

Пунктами 12.6, 12.6.1 Загальних умов передбачено, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту, та також, серед іншого, право на повернення об`єкта лізингу, зокрема, якщо лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково і строк виконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до п. 12.9 Загальних умов, у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2, а також, якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ «Порше Лізинг Україна», якщо інша адреса не вказана ТОВ «Порше Лізинг Україна», впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує ТОВ «Порше Лізинг Україна» будь-яку різницю між вартістю об`єкту лізингу (тобто сумою грошових коштів, що була фактична отримана ТОВ «Порше Лізинг Україна» в результаті продажу об`єкту лізингу або якщо об`єкт лізингу залишився у власності ТОВ «Порше Лізинг Україна», ринковою вартістю об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також іншими платежами, що залишились несплаченими лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою ТОВ «Порше Лізинг Україна» та має бути відшкодована лізингоодержувачем відповідно до умов договору та чинного законодавства. Зобов`язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

Пунктом 13.1 Загальних умов передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний у строки, встановлені ТОВ «Порше Лізинг Україна», повернути об`єкт лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» в усіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадку, коли лізингоодержувач набуває право власності на об`єкт лізингу відповідно до умов контракту. Якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об`єкта лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право вилучити (повернути) об`єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку.

Якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» не зможе здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено у цьому пункті 13, ТОВ «Порше Лізинг Україна» матиме право на вилучення об`єкта лізингу у лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п. 13.6. Загальних умов).

За актом приймання-передачі від 27.09.2017 легковий транспортний засіб типу VW LNF T6 Multivan, кузов (шасі) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , був переданий відповідачу.

21.10.2020 ТОВ «Порше Лізинг України» надіслало відповідачу вимогу вих. № 00014233 від 20.10.2020 про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, у якій просило погасити заборгованість в розмірі 90 922,77 грн протягом трьох днів з дня отримання вимоги та протягом десяти днів - повернути об`єкт лізингу за вказаною у вимозі адресою.

20.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2829, щодо повернення відповідачем на користь позивача об`єкта фінансового лізингу - автомобіля марки Volkswagen, модель Multivan, рік випуску 2017, колір коричневий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 506 431,11 грн.

24.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. відкрито виконавче провадження № 63729778 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса № 2829 від 20.11.2020 про повернення від ТОВ "ВП Росукрграніт" на користь позивача об`єкта лізингу.

Відповідно до акта приватного виконавця (ВП № 63729778) від 01.12.2020 об`єкт лізингу передано представнику позивача.

Як зазначає позивач, звертаючись з даним позовом до суду, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати лізингових платежів за період з вересня по жовтень 2020 року в розмірі 50 932,70 грн, а також нарахованої плати за фактичне користування об`єктом лізингу в листопаді 2020 року в розмірі 32 354,73 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору лізингу, позивач зазначає, що поніс витрати за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012, відповідно до якого ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» надало ТОВ «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги щодо клієнта ТОВ "ВП Росукрграніт", що підтверджується актом наданих послуг № 104 від 01.12.2020 та актом наданих послуг № 101 від 23.11.2020.

Крім того, позивач вказав, що ним були сплачені штрафи за порушення Правил дорожнього руху водієм під час керування об`єктом лізингу - автомобілем марки Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , які, на переконання позивача, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, суд виходив з наступного.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України) і відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі статтею 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Положеннями ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем за лізинговими платежами за вересень-жовтень 2020 року в розмірі 50 932,70 грн в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за лізинговими платежами за вересень-жовтень 2020 року в розмірі 50 932,70 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Як встановлено судом, відповідач в порушення умов договору про фінансовий лізинг припинив сплачувати лізингові платежі, вимогу позивача про їх сплату залишив без задоволення, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом, передбаченим п. п. 8.3.2., 12.6.1 договору про фінансовий лізинг, на розірвання договору в односторонньому порядку.

Частиною 3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до п. 6.18 Загальних умов сторони погодили, що у випадку припинення контракту/відмови від контракту за ініціативою ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до п. 12 контракту лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

Крім того, п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Тобто, наслідками розірвання договору є, як обов`язок лізингоодержувача повернути предмет лізингу, так і оплата за фактичне користування об`єктом лізингу.

Судом встановлено, що об`єкт лізингу повернуто відповідачем позивачу в примусовому порядку лише 01.12.2020, що підтверджується актом приватного виконавця від 01.12.2020.

Таким чином, оскільки умовам укладеного сторонами договору передбачено можливість нарахування лізингодавцем плати за користування об`єктом лізингу після дострокового розірвання договору лізингу, та враховуючи, що об`єкт лізингу повернуто позивачу лише 01.12.2020, нарахування плати за фактичне користування об`єктом лізингу за листопад 2020 року є правомірним, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 32 354,73 грн заборгованості за фактичне використання об`єкта лізингу підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 712,00 грн 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами та 290,00 грн 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за платежами за фактичне використання об`єкта лізингу,

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач лізингові платежі за вересень-жовтень 2020 року, а також платіж за фактичне використання об`єкта лізингу у листопаді 2020 року у повному обсязі не оплатив, відтак допустив порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вказує, що згідно з Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) строком сплати кожного чергового лізингового платежу є 15 число відповідного місяця. Так, зокрема строком сплати чергового лізингового платежу за вересень 2020 року є 15.09.2020 (відповідно порушення строку виконання вказаного грошового зобов`язання почалось з 16.09.2020), лізингового платежу за жовтень 2020 року є 15.10.2020 (відповідно порушення строку виконання вказаного грошового зобов`язання почалось з 16.10.2020), лізингового платежу (платежу за фактичне використання об`єкта лізингу) за листопад 2020 року є 15.11.2020 (відповідно порушення строку виконання вказаного грошового зобов`язання почалось з 16.11.2020), що не було враховано позивачем при здійснення розрахунку 3% річних.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за періоди з 16.09.2020 по 04.03.2021 (для платежу з вересень 2020 року) та з 16.10.2020 по 04.03.2021 (для платежу з жовтень 2020 року), суд встановив, що їх розмір становить 630,88 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами заявлена позивачем правомірно, проте підлягає задоволенню в розмірі, визначеному судом, а саме в розмірі 630,88 грн.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за період з 16.11.2020 по 19.02.2021 (для платежу з листопад 2020 року), суд встановив, що їх розмір становить 254,96 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за платежем за фактичне використання об`єкта лізингу заявлена позивачем правомірно, проте підлягає задоволенню в розмірі, визначеному судом, а саме в розмірі 254,96 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення 2 944,07 грн штрафу за порушення ПДР, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 9.5 Загальних умов лізингоодержувач зобов`язаний експлуатувати об`єкт лізингу відповідно до чинного законодавства. У випадку порушення законодавства лізингоодержувач несе відповідальність за всі наслідки, що можуть виникнути у зв`язку з цим, та сплачує всі штрафи відповідним органам. Лізингоодержувач покриває всі витрати (включаючи штрафні (фінансові) санкції), пов`язані з використанням об`єкта лізингу відповідно до чинного законодавства, в тому числі, пов`язані з використанням об`єкта лізингу як таксі чи для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, включаючи, окрім іншого, витрати у зв`язку з не проходженням технічного огляду/обов`язкового технічного контролю та неналежною експлуатацією об`єкта лізингу тощо. У кожному випадку, коли ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплатило будь-які платежі, штрафи та адміністративні витрати, пов`язані з ними, представницькі витрати та/або гонорари юристам, збори та інші подібні витрати, Лізингоодержувач у повному обсязі відшкодовує ТОВ «Порше Лізинг Україна» такі витрати впродовж 10 (десяти) робочих днів після відправлення відповідної вимоги від ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Однак, позивач не надав суду жодного доказу про сплату ним штрафів за порушення Правил дорожнього руху водієм під час керування об`єктом лізингу - автомобілем марки Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . До того ж позивач надав лише одну постанову серія 1АВ № 00470396 від 10.07.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, на суму штрафу 255,00 грн.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 2 944,07 грн компенсації за сплату штрафів за порушення ПДР.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення 100 827,69 грн компенсації за фактично понесені витрати позивача, суд зазначає наступне.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Відсутність хоча б одного з перелічених вище елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення. Отже, позивачу потрібно довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Положеннями п. 8.2.3 Загальних умов передбачено право позивача на компенсацію будь-яких витрат та/або винагород понесених ним, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору лізингу, позивач зазначає, що поніс витрати за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012, відповідно до якого ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» надало ТОВ «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги щодо клієнта ТОВ «ВП Росукрграніт», що підтверджується актом наданих послуг № 104 від 01.12.2020 на суму 92 327,69 та актом наданих послуг № 101 від 23.11.2020 на суму 8 500,00 грн (а всього на суму 100 827,69 грн).

З вищевказаних актів вбачається, що ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» надано ТОВ «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги «щодо вчинення виконавчого напису» та «щодо вилучення об`єкта лізингу у клієнта ТОВ «ВП Росукрграніт».

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі договору про фінансовий лізинг, укладеного між сторонами спору, а вилучення об`єкта лізингу здійснювалось у межах виконавчого провадження та транспортний засіб передано стягувачу.

Доказів того, що позивачем, крім приватного нотаріуса та приватного виконавця, було залучено до вчинення як виконавчого напису, так і до проведення виконавчих дій, будь-яких інших осіб, матеріали справи не містять.

Матеріали справи також не містять доказів оплати позивачем послуг ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», наданих за актами наданих послуг № 104 від 01.12.2020 на суму 92 327,69 та № 101 від 23.11.2020 на суму 8 500,00 грн (а всього на суму 100 827,69 грн).

Таким чином, доказів того, що позивач поніс витрати у зв`язку з залученням третіх осіб, які надавали послуги з метою вилучення об`єкта лізингу у відповідача матеріали справи не містять.

При цьому, витрати на оплату консультативних та юридичних послуг, не мають обов`язкового характеру, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором фінансового лізингу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2018 у справі № 911/2449/17.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 100 827,69 грн компенсації за фактично понесені витрати позивача.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача:

- 50 932,70 грн заборгованості за лізинговими платежами,

- 630,88 грн 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами,

- 32 354,73 грн заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкта лізингу,

- 254,96 грн 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за платежами за фактичне використання об`єкта лізингу.

Судові витрати по сплаті судового збору з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Росукрграніт" (02160, м. Київ, проспект Соборності, буд. 19, офіс 111, код 38084836) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, буд. 1В, код 35571472) заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 50 932,70 грн (п`ятдесят тисяч дев`ятсот тридцять дві грн 70 коп.), 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами в розмірі 630,88 грн (шістсот тридцять грн 88 коп.), заборгованість за платежами за фактичне використання об`єкта лізингу в розмірі 32 354,73 грн (тридцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири грн 73 коп.), 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за платежем за фактичне використання об`єкта лізингу в розмірі 254,96 грн (двісті п`ятдесят чотири грн 96 коп.), судовий збір у розмірі 1 262,60 грн (одна тисяча двісті шістдесят дві грн 60 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 17.08.2021.

Суддя О.Г. Удалова