Справа № 909/51/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.08.2021 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. , секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" про заміну у виконавчому провадженні сторони (боржника) її правонаступником (вх.13103/21 від 04/08/2021 ) у справі № 909/51/17 у справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд", 01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 15-а, оф.13.

до відповідача: Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (, 76018, вул.Грушевського,21, м.Івано-Франківськ).

про: стягнення заборгованості в сумі 3 406 461, 69 грн. згідно договору підряду

за участю:

Від ТОВ "Мега -Пауер-Буд": Козак Б.В.., директор, наказ

Від Департаменту економічного розвитку, промисловості та інфраструктури Івано-Франківської обласної державної адміністрації: Тимків О.П., (довіреність №07-08/1072 від 09.08.21 )

від Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації - не з"явився.

в с т а н о в и в

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року по справі №909/51/17, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2018 року по справі №909/51/17 стягнуто з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Енерго-Стандарт» заборгованості в сумі 7378797,27 грн., в тому числі 3406641,69 грн. основного боргу; 454291,79 грн. - 3% річних; 3408820,19 грн. інфляційних витрат; та 109043,60 грн. судового збору.

На виконання вимог вказаного рішення суду, Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ №225 від 14 березня 2017року про примусове стягнення з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Енерго-Стандарт» заборгованості в сумі 7378797,27 грн., в тому числі 3406641,69 грн. основного боргу; 454291,79 грн. - 3% річних; 3408820,19 грн. інфляційних витрат; та 109043,60 грн. судового збору.

Відповідачем Департаментом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації було подано ряд клопотань, а саме:

1. заява про зміну порядку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.09.17 (вх. № 3683/17 від 27.03.2017);

2. заява про роз`яснення рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017року № 1396/01-07 від 28.09.2017року ( вх. 10318/17 від 28.09.2017року)

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 02.04.2018 постановив - у задоволенні заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вх.№ 3683/17 від 27.03.2017) про зміну порядку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.09.17 - відмовити; - у задоволенні заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 755/05-12 від 26.05.2017 (вх.5701/17 від 26.05.2017) про роз"яснення рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017року - відмовити.

3. заява (вх.№5907/18) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 у справі № 909/51/17 про стягнення боргу.

Господарський суд Івано-Франківської області від 15.05.2018 суд постановив у задоволенні заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вх.№5907/18) про надання відстрочки виконання рішення - відмовити.

Не погоджуючись з даною ухвалою Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації подав апеляційну скаргу за № 863/01-07 від 21.05.2018 року, в якій просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про відстрочку виконання рішення задоволити. Львівський апеляційний господарський суд постановою від "26" червня 2018 р. справа № 909/51/17 ухвалив в задоволенні апеляційної скарги Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації за № 863/01-07 від 21.05.2018 року відмовити, а ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2018 року залишити без змін.

4.заяву Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації про розстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017р

Господарський суд Івано-Франківської області від 31.07.18 в задоволенні заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 114/01-07 від 26.06.2018 ( вх. 9517/18 віл 26.06.2018) про розстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017р. - відмовив

5.заяву Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 1426/01-07 від 03.08.2018 ( вх. 11468/18 від 06.08.2018 ) про роз"яснення рішення у справі.

Господарський суд Івано-Франківської області від 13.08.18 постановив у задоволенні заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації №1426/01-07 від 03.08.2018 (вх.11468/18 від 06.08.2018 ) про роз"яснення рішення у справі № 909/51/17 - відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2018, відповідач подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2018 у справі № 909/51/17, та прийняти нове рішення яким заяву про розстрочення виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 задоволити повністю, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Львівський апеляційний господарський суд постановою від 05.11.2018 р. справі № 909/51/17 постановив ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2018р. у справі № 909/51/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації без задоволення.

6. заяву №13866/18 від 17.09.2018 (вх№13866/18 від 17.09.2018) Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області ( м.Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 14, 76018) про встановлення порядку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.12.18 суд постановив

у задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (м.Івано-Франківськ, вул.Дністровська,14, 76018) про встановлення порядку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 - відмовити.

7.заяву Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації про перегляд рішення суду у справі №909/51/17 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.19 суд постановив заяву залишити без руху. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.07.19 заяву Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, про перегляд рішення суду у справі №909/51/17 за нововиявленими обставинами ( вх. 11018/19 від 07.06.2019) повернуто без розгляду.

8.заяву Департаменту архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, буд.21,м. Івано-Франківськ,76004 про забезпечення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ( вх. 8221/20 від 12.06.2020)

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від від 15.06.2020 заяву про забезпечення заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, буд.21,м. Івано-Франківськ,76004 про забезпечення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ( вх. 8221/20 від 12.06.2020) у справі № 909/51/17 - повернуто заявнику.

06.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, третя особа: Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної адміністрації в якому просило: визнати неправомірними дії Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області щодо невиконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 225 від 14.03.2017 в частині безспірного списання (перерахування) коштів в першочерговому порядку безпосередньо із загальної суми залишкових коштів наявних на рахунках у боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" в сумі 7378797,27 грн; визнати неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області щодо безспірного списання (перерахування) коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" згідно наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 225 від 14.03.2017 за бюджетною програмою затвердженою рішенням Івано-Франківської обласної ради від 21.09.2018 № 944-23/2018 "Про затвердження програми для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2018-2020 роки" в сумі 10000,00 грн; зобов"язати Головне управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області виконати наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 225 від 14.03.2017 шляхом здійснення безспірного списання (перерахування) коштів безпосередньо із загальної суми залишкових коштів наявних на рахунках боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" в першочерговому порядку в сумі 7378797,27 грн; стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не виконується наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 225 від 14.03.2017 про стягнення з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" заборгованості в сумі 7 378 797, 27 грн. Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 16.01.19 вирішив позов задовольнити частково: визнати неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області щодо невиконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 225 від 14.03.2017 в частині безспірного списання (перерахування) коштів в першочерговому порядку безпосередньо із загальної суми залишкових коштів наявних на рахунках боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" (, вул. Лютеранська 15а, офіс 13, м. Київ, 01024) в сумі 7 378 797 (сім мільйонів триста сімдесят вісім тисяч сімсот дев"яносто сім) гривень 27 копійок.; зобов"язати Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області виконати наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 225 від 14.03.2017 шляхом здійснення безспірного списання (перерахування) коштів в першочерговому порядку безпосередньо із загальної суми залишкових коштів наявних на всіх рахунках боржника, за всіма кодами класифікації видатків бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" (, вул. Лютеранська 15а, офіс 13, м. Київ, 01024) в сумі 7 368 797 (сім мільйонів триста шістдесят вісім тисяч сімсот дев"яносто сім) гривень 27 копійок. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17.07.19 вирішив : визнати неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області щодо невиконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 225 від 14.03.2017 в частині безспірного списання (перерахування) коштів в першочерговому порядку безпосередньо із загальної суми залишкових коштів наявних на рахунках боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Пауер-Буд» в сумі 7 378 797 (сім мільйонів триста сімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 27 копійок та зобов"язати Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області виконати наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 225 від 14.03.2017 шляхом здійснення безспірного списання (перерахування) коштів в першочерговому порядку безпосередньо із загальної суми залишкових коштів наявних на всіх рахунках боржника, за всіма кодами класифікації видатків бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Пауер-Буд» в сумі 7 368 797 (сім мільйонів триста шістдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 27 копійок. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 08.12.2020 вирішив ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі №0940/2071/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Пауер-Буд» до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, третя особа - Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов`язання до їх вчинення - залишити без змін та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі №0940/2071/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Пауер-Буд» до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, третя особа - Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов`язання до їх вчинення - залишити без змін.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області 02 квітня 2018 року по справі №909/51/17 замінено стягувана у виконавчому провадженні у справі №909/51/17 товариство з обмеженою відповідальністю «Буд-Енерго-Стандарт» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега-Пауер-Буд».

25.11.2020 у Господарський суд Івано-Франківської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Мега-Пауер-Буд» із заявою у якій просить замінити сторону (боржника) в стадії виконання рішення суду, в справі №909/51/17, із боржника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (, 76004, м. Івано-Франківськ, вул. М. Грушевського, 21) на правонаступника боржника - Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Заяву обґрунтовано тим, що відповідно до розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації №571 від 06.11.2019 ліквідовано Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури (код ЄДОПОУ 38163425) та створено Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури. Оскільки до новоствореного Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури перейшли права та обов`язки Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури (код ЄДОПОУ 38163425), який є боржником по відношенню до ТОВ «Мега-Пауер-Буд» на підставі рішення суду, то стягувач вважає, що наявні підстави, які передбачені ст. 334 ГПК України, для заміни боржника у виконавчому провадженні.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 у справі №909/51/17 замінено боржника в стадії виконання судового рішення з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації на правонаступника боржника Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Постановою Західного апеляційного суду від 18.06.2021 суд постановив апеляційну скаргу Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вх.№01-05/362/21 від 25.01.2021) за №100/01-07 від 21.01.2021 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 у справі №909/51/17 залишити без змін.

ТОВ "Мега-Пауер-Буд" 04.08.2021 звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні справі №909/51/17 у якій просить замінити боржника у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 у справі №909/51/17 з Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (код ЄДОПОУ 38163425) на двох боржників: Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (код ЄДОПОУ 38163425) та Департамент економічного розвитку, промисловості та інфраструктури Івано-Франківської обласної державної адміністрації () солідарно.

Ухвалою суду від 04.08.2021 суд прийняв до розгляду подану заяву та призначив її до розгляду у судовому засіданні на 10.08.2021 .

Представник заявника в судовому засіданні підтримав доводи викладені в поданій заяві, просить її задоволити,

Представниця Департаменту економічного розвитку, промисловості та інфраструктури Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо задоволення поданої заяви заперечує, свої доводи виклала у письмових поясненнях ( вх.12442/21 від 09.08.2021).

Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду заяви, у зв2язку з перебуванням юриста у відпустці. ( вх. 12470/21 від 10.08.2021).

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В даному випадку боржником не надано жодних доказів, які унеможливлюють розгляд поданого клопотання в даному судовому засіданні.

Водночас, судом враховується, що у судовому засіданні присутня представниця Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації , а також те, що боржник правом на подання своїх письмових заперечень не скористався.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004р. №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини під час розгляду справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Крім того, суд призначаючи заяву до розгляду, надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а також ухвалою суду від 04.08.2021 явка учасників у справі не визнавалась обов`язковою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відхилення клопотання про відкладення розгляду заяви по суті.

Розглянувши матеріали справи та подану заяву з додатками, заслухавши представників сторін. суд зазначає наступне.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 326 ГПК України унормовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, ч. 2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Також, Конституційний Суд України, взявши до уваги ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частина друга статті 167 ЦК України, держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

При цьому, суд враховує, що Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації не має достатньої інституційної та операційної незалежності від держави.

Вказане підтверджується тим, що за наявності наказу №225 від 14.03.2017, який виданий Господарським судом Івано-Франківської області на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 у справі №909/51/17, яке не виконується більше трьох років, саме держава в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації прийняла розпорядження №571 від 06.11.2019 про ліквідацію боржника та створення нової юридичної особи - Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури (код ЄДОПОУ 38163425) з реєстру не виключено, перебуває у стані припинення.

Розпорядженнями Івано-Франківської обласної державної адміністрації №10 від 15.01.2019 та №7 від 15.01.2020 уповноважений орган Управління капітального будівництва змінено з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури на Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури.

Згідно з розпорядженнями Івано-Франківської обласної державної адміністрації №9 від 15.01.2019 ) та №39 від 30.01.2020 функції щодо управління Державним підприємством «Дороги Прикарпаття» від Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури передано Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури.

Згідно з розпорядженнями Івано-Франківської обласної державної адміністрації №132 від 06.03.2020 функції Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури щодо ліцензування перейшли до Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства. містобудування та архітектури.

Згідно з розпорядженнями Івано-Франківської обласної державної адміністрації №171 від 18.03.2020 автомобільні дороги загального користування місцевого значення передано з балансу Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури передано на баланс Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури.

Окрім того з порівняльного аналізу додатку №3 до рішення Івано-Франківської обласної ради №1038-26/2018 від 21.12.2018 «Про обласний бюджет на 2019 рік» та додатку №3 до рішення Івано-Франківської обласної ради №1296-33/2019 від 13.12.2019 «Про обласний бюджет на 2020 рік» вбачається, що Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства. містобудування та архітектури став головним розпорядником коштів місцевого бюджету та відповідальним виконавцем за бюджетними програмами, які ідентичні до тих, що були зафіксовані раніше за Департаментом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури.

Тобто частина повноважень Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури перейшли до новоствореного Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури, внаслідок чого правонаступник боржника фактично замінив боржника у всіх зобов`язаннях крім тих, що стосуються стягувача в даній справі.

При цьому по відношенню до боржника, який за своїми функціональними обов`язками замінений правонаступником, припинено фінансування без можливості його формування, що призводить до неможливості фактичного виконання остаточного рішення суду в даній справі.

Пунктом 3 рішення Івано-Франківської обласної ради №141-6/2021 від 23.04.2021 до вищезазначеного рішення №42-2/2020 від 23.12.2020 про затвердження обласного бюджету на 2021 рік, внесено зміни до додатку 3 цього рішення, згідно з якими всі позиції видатків Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації, які були передбачені у первинно затвердженому обласному бюджеті на 2021 рік. переведені на Департамент економічного розвитку, промисловості та інфраструктури облдержадміністрації.

Крім того, Розпорядженням Івано-Франківської ОДА №20 від 29.01.2021 головним відповідальним виконавцем щодо одержання коштів субвенції з державного бюджету на фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг, що були виділені на ДП «Дорги Прикарпаття", був Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації. А вже 29.03.2021 згідно з Розпорядженням Івано-Франківської ОДА №88 від 29.03.2021 вказаним уповноваженим органом визнано Департамент економічного розвитку, промисловості та інфраструктури облдержадміністрації.

Тобто внаслідок цих змін Департамент економічного розвитку, промисловості та Інфраструктури облдержадміністрації фактично став розпорядником бюджетних коштів у розмірі 430 506 300,00 грн., які до цього належали Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації, яке боржником у даній справі. При цьому, до цих змін розмір видатків Департаменту економічного розвитку, промисловості та інфраструктури облдержадміністрації становив лише 450 000,00 грн.

Розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації №39/65-р від 15.02.2021 на Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації спрямовано по спеціальному фонду (видатки розвитку) 18 288 004.00 грн. вільних коштів для управління капітального будівництва в Івано-Франківській області.

Розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації №72/166-р від 16.03.2021 більша частина вищезазначених вільних грошових коштів у розмірі 17 436 404,00 грн. перенаправляються від Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації на Департамент економічного розвитку, промисловості та інфраструктури облдержадміністрації.

15.03.2021 затверджено нову редакцію Положення про департамент економічного розвитку, промисловості та інфраструктури, яка, в порівнянні з попередньою редакцією (затвердженою розпорядженням №526 від 14.09.2018), у розділі 2 доповнена вказівкою про те, що завданням цього Департаменту є фінансування державних та обласних програм з питань соціально-скономічного розвитку, підтримки підприємництва, енергоефективності та енергозбереження, капітального ремонту, реконструкції та спорудження нових об`єктів соціально-культурного призначення, дорожньої інфраструктури та безпеки руху, та у розділі 4 доповнена вказівкою про можливість Департаменту виступати головним розпорядником коштів, які спрямовуються з бюджетів усіх рівнів на соціально-економічний розвиток, підтримку підприємництва, енергоефективності та енергозбереження, капітальний ремонт, реконструкцію та спорудження нових об`єктів соціально-культурного призначення. дорожньої інфраструктури та безпеки руху згідно з чинним законодавством.

Тобто частина завдань Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури облдержадміністрації, з приводу виконання державних програм та розпорядження бюджетними коштами, перейшла до Департаменту економічного розвитку, промисловості та інфраструктури облдержадміністрації.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд мас вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Відомості з ЄДР можуть підтверджувати факт правонаступництва юридичної особи у випадку її припинення шляхом реорганізації. Проте у випадках заміни сторони у зобов`язанні такі відомості не підтверджують правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи, яку замінили. Іншими словами, інформація, відображена в ЄДР щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 частини другої, пунктах 14 і 15 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприемців та громадських формувань»), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом її реорганізації чи ліквідації. Вказана правова позиція підтверджується позицією Великої Падати Верховного Суду викладеною у Постанові від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17.

Отже, ліквідація первісного боржника - Департаменту будівництва - відбулась формально, оскільки попри зазначення про ліквідацію цього органу, його функції були передані спочатку одному, а в подальшому - двом новоствореним департаментам, кожен з яких отримує можливість фінансування виконання ним своїх повноважень у сфері будівництва, реконструкції доріг за умови наявності виділених бюджетних коштів.

За аналогією закону, передача прав та обов`язків первісного боржника двом новоствореним особам повинна передбачати можливість залучити їх як двох правонаступників боржника у справі.

Частиною 10 ст.11 ГПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч.5 ст.107 ЦК України, юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно.

Відповідно до частини першої статті 543 Господарського кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Спосіб реорганізації шляхом ліквідації одного департаменту та створення двох нових з аналогічними повноваженнями спрямований на зловживання правом (ст. 13 ЦК України) у вигляді ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань та не відповідає принципам добросовісності (ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За відсутності відповідних законодавчих обмежень зміна виду відповідальності юридичної особи з основного боржника на субсидіарного за приписами статті 109 ЦК України відбувається також у разі, коли щодо юридичної особи, з якої був здійснений виділ, вирішено судовий спір як щодо єдиного чи основного боржника у зобов`язальних правовідносинах.

Таким чином, хоча при виділі юридична особа, з якої був здійснений виділ, не припиняється, юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, є правонаступником юридичної особи, з якої був здійснений виділ, за зобов`язаннями, які перейшли згідно з розподільчим балансом. Водночас юридична особа, з якої був здійснений виділ, та юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несуть у відношенні одна до одної додаткову (субсидіарну) відповідальність щодо зобов`язань, у яких вони не є основними боржниками після здійсненого виділу в силу вказівки закону, який регламентує процедуру виділу, а не виходячи із змісту матеріальних зобов`язальних правовідносин, які зумовлюють можливість пред`явлення кредитором вимоги до інших осіб, крім основного боржника (наприклад, субсидіарна відповідальність батьків (піклувальників) за шкоду, заподіяну неповнолітньою особою, встановлена договором поруки субсидіарна відповідальність поручителя тощо).

Статтею 619 ЦК України визначено право кредитора на отримання задоволення своєї вимоги як від основного, так і від субсидіарного боржника.

При цьому, враховуючи викладене вище, положення частини другої цієї ж статті (до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника; якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність) підлягають застосуванню до тих обставин, коли на момент пред`явлення вимоги в матеріальному правовідношенні наявні одночасно й основний, і субсидіарний боржники.

В іншому ж випадку формальне дотримання положень частини другої статті 619 ЦК України до випадку виникнення субсидіарного боржника за наслідками процедури виділу призводить до висновку про можливість повторного судового розгляду справи, спір у якій вже було вирішено судом .

Таким чином, передача боржником, правонаступнику за наслідками реорганізації у спосіб виділу частини прав щодо розпорядження бюджетними коштами, що дозволяє виконати рішення суду в даній справі, на що кредитор не впливає, може ускладнити виконання цих зобов`язань.

забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.

Виходячи з викладеного за аналогією закону у випадках, коли один (первісний) боржник у матеріальному правовідношенні замінюється двома боржниками, суд має замінити такого боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками (основним і субсидіарним боржниками).

Отже, після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками - основним і субсидіарним - виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятися щодо обох цих боржників.

Суд зазначає, що визначальним чинником для заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками і відповідно визначення виду відповідальності (основної чи субсидіарної) є саме створення нової юридичної особи шляхом виділу з основного боржника з розподілом зобов`язань за розподільчим балансом між юридичною особою, з якої здійснено виділ, та новоствореною особою.

Відповідно до положень статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, саме солідарна відповідальність виникає одночасно щодо усіх боржників та задоволення вимоги кредитора відбувається усіма такими боржниками одночасно або кожним з них окремо в залежності від того, до кого з них буде пред`явлена вимога кредитора. У той же час відповідальність субсидіарного боржника є додатковою та наступає виключно у разі незадоволення вимог кредитора основним боржником внаслідок прямої відмови останнього або неотримання кредитором у розумний строк відповіді на вимогу до основного боржника про виконання зобов`язання.

Таким чином, враховуючи, що Департаменту економічного розвитку, промисловості та інфраструктури Івано-Франківської обласної державної адміністрації утворено шляхом виділу з Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації у зв`язку з цим несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями останнього перед позивачем, господарський суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Мега-Пауер-Буд» про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись статтями 42, 52, 232-234, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в

1.заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд" про заміну у виконавчому провадженні сторони (боржника) її правонаступником (вх.13103/21 від 04/08/2021 ) - задовольнити.

2. Замінити боржника у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу від 14.03.2017 року виданого на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 у справі №909/51/17 з Департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вул. Грушевського,21, м.Івано-Франківськ,76018 код ЄДОПОУ 38163425) на двох боржників: Департамент економічного розвитку, промисловості та інфраструктури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вул. Грушевського,21, м.Івано-Франківськ,76018 )як основного боржника та Департамент розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вул. Грушевського,21, м.Івано-Франківськ,76018 код ЄДОПОУ 38163425) як субсидіарного боржника.

Ухвала набирає законної сили 10.08.2021 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу складено (підписано) 11.10.2021.

Суддя Шкіндер П.А.