ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2021 р.Справа № 922/1789/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши заяву (вх.№18198 від 04.08.2021) представника Фізичної особи-підприємця Поздняка Валерія Павловича про додаткове судове рішення по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Поздняка Валерія Павловича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 )
до Державного підприємства "Південний державний проектно-конструкторський та науково-дослідний інститут авіаційної промисловості" (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 130-А; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

12.05.2021 Фізична особа-підприємець Поздняк Валерій Павлович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Південний державний проектно-конструкторський та науково-дослідний інститут авіаційної промисловості", в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Південний державний проектно-конструкторський та науково-дослідний інститут авіаційної промисловості" суму у розмірі 28 505,71 грн., з яких: основної суми боргу у розмірі 25 000,00 грн., інфляційних збитків у розмірі 2 502,92 грн., 3% річних у розмірі 1 002,79 грн., а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач в позовній заяві та у відповіді на відзив просив суд вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.07.2021 позов Фізичної особи-підприємця Поздняка Валерія Павловича до Державного підприємства "Південний державний проектно-конструкторський та науково-дослідний інститут авіаційної промисловості" про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Південний державний проектно-конструкторський та науково-дослідний інститут авіаційної промисловості" на користь Фізичної особи-підприємця Поздняка Валерія Павловича суму основного боргу у розмірі 25 000,00 грн., інфляційних збитків у розмірі 2 502,92 грн., 3% річних у розмірі 998,69 грн., а також суму судового збору у розмірі 2 269,67 грн.

Надано позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання рішення суду для надання доказів понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу (за необхідності); відповідачу строк протягом п`яти днів з дня отримання рішення суду для подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (за необхідності).

04.08.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла заява (вх.№18198 від 04.08.2021) про додаткове судове рішення, в якій просить суд винести додаткове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4 300,00 грн.

Разом із заявою, представник позивача надав копії квитанцій про оплату послуг адвоката на загальну суму 4 300,00 грн.

В той же день, через канцелярію господарського суду Харківської області відповідач звернувся із клопотанням (вх.№18217 від 04.08.2021) про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву (вх.№18198 від 04.08.2021) представника Фізичної особи-підприємця Поздняка Валерія Павловича про додаткове судове рішення, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Так, представник позивача в заяві про додаткове судове рішення просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 300,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в позовній заяві просив суд у разі задоволення позову стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу та надав попередній розрахунок судових витрат на суму 7 230,00 грн., в тому числі 2 270,00 грн. судового збору.

Судом встановлено, що правовідносини між позивачем та адвокатом Очиченко О.Г. на момент розгляду справи господарським судом Харківської області підтверджуються договором про надання правової допомоги №АО-280421 від 28.04.2021 та ордером Серії АХ №1050820 від 28.04.2021 (а.с.24-26 т.1).

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката представник позивача надала суду: копії акту надання послуг від 19.07.2021 до договору №АО-280421 від 28.04.2021 на загальну суму 4 300,00 грн. (а.с.66 т.1), меморіального ордеру №@PL949041 від 03.08.2021 на суму 1 000,00 грн. та дублікату квитанції №0.0..1 від 03.08.2021 на суму 3 300,00 грн.

Суд зазначає, що надані представником позивача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вищевказані докази підтверджують фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 300,00 грн.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати: консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та в надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судова практика свідчить, що українські суди, здійснюючи розподіл витрат на послуги адвоката, керуються практикою Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015 p., "Гімадуліна та інші проти Україїш" від 10.12.2009р., "Двойних проти України" від 12.10.2006 p., "Меріт проти України" від 30.03.2004 p., "East/West Jinnee Limited" проти України" від 23.01.2014 p. ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд в постанові від 01 серпня 2019 року по справі №915/237/18 зазначив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач, не погоджуючись з розміром витрат на оплату послуг адвоката позивача, надав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що в порушення норми ст.166 Господарського процесуального кодексу України копія відповіді на відзив та доданих до неї документів не була надіслана (надана) відповідачу, що суттєво впливає на наше право на захист, в тому числі на дослідження та оцінку доданих до відповіді на відзив доказів на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації, подання своїх заперечень та клопотань, зокрема щодо витрат позивача на правничу допомогу. Про подання до суду відповіді на відзив відповідач дізнався з рішення суду. Разом з цим, відповідно до позовної заяви до попереднього розрахунку судових витрат позивач, зокрема включив витрати на підготовку та подачу позову в розмірі 2 300,00 грн., участь адвоката в судових засіданнях на загальну суму 2 400,00 грн. (1200,00 грн. за одне судове засідання), а також компенсацію адвокату поштових витрат в розмірі 200,00 грн. та комісії банку в розмірі 60,00 грн., які доказував виключно укладеним договором на надання правничої допомоги від 28.04.2021 №АО-280421.Також, на переконання відповідача, договір на правову допомогу не доводить зв`язок наданої в рамках цього договору професійної правничої допомоги зі справою, що розглядалась. Також відповідач стверджує, що до позовної заяви позивачем не було надано жодного детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в даній справі, в тому числі поштових витрат та комісії банку. Зазначені докази і в подальшому (до теперішнього часу) не були надані позивачем відповідачу. Таким чином відповідач, враховуючи малозначність справи, яка не представляє складності, ціну позову, яка складає 28 505,71 грн., вважає витрачений адвокатом час та обсяг послуг не співмірний розміру заявлених витрат. Додатково просить звернути увагу, що відповідно до п.4.1 договору попередньо розмір винагороди за складання позовної заяви становив 1 300,00 грн., в той час в позовній заяві були заявлені витрати на підготовку і подачу позову в більшому розмірі, а саме 2 300,00 грн. Окрім того, вважає, що не підлягають задоволенню відшкодування витрат на участь адвоката у судових засіданнях, оскільки розгляд справи відбувався без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши подані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та заперечення відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Акт надання послуг, підписаний позивачем та його адвокатом, представником позивача було надано разом із відповіддю на відзив (вх.№17016 від 21.07.2021) (а.с.64-71 т.1).

Приймаючи зазначену відповідь на відзив до розгляду, судом було перевірено наявність доказів направлення позивачем відповідної відповіді на відзив на адресу відповідача у відповідності до вимог ГПК України.

Таким чином, належні докази направлення позивачем на адресу відповідача відповіді на відзив (вх.№17016 від 21.07.2021) та доданого до неї акту надання послуг наявні в матеріалах справи (а.с.67-69 т.1).

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача щодо ненадання позивачем акту наданих послуг та не направлення на адресу відповідача відповіді на відзив.

Так, відповідно до акту надання послуг від 19.07.2021 до договору №АО-280421 від 28.04.2021, сторони погодити надання наступних послуг:

- підготовлено та подано позов про стягнення заборгованості від 11.05.2021 (кількість 1) на загальну суму 2 300,00 грн.;

- підготовлено та подано відповідь на відзив від 19.07.2021 (кількість 1) на загальну суму 2 000,00 грн.

Загальна сума наданих послуг за актом надання послуг від 19.07.2021 до договору №АО-280421 від 28.04.2021 складає 4 300,00 грн. Саме в межах цієї суми представник позивача просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Керуючись приписами ст.129 ГПК України, позивачем підтверджено правовий статус представника - адвоката, надано докази виконання робіт та оплати позивачем наданих послуг, прийнятих згідно з актом виконаних робіт за договором та факт понесених позивачем витрат у розмірі 4 300,00 грн.

Водночас, суд частково погоджується з позицією відповідача та зазначає, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, великої кількості документів на дослідження яких би адвокатом було витрачено значний час матеріали справи не містять.

Також, суд погоджується з доводами відповідача та зазначає, що п.4.1. договору №АО-280421 від 28.04.2021 сторонами було попередньо визначено суму винагороди, зокрема:

- підготовка позовної заяви - 1 500,00 грн.;

- подача позову - 400,00 грн.

Проте, актом надання послуг від 19.07.2021 затверджено суму за підготовку та подання позову в розмірі 2 300,00 грн., що не відповідає умовам договору №АО-280421 від 28.04.2021.

Обґрунтування зазначеної суми позивачем не надано.

При цьому, суд враховує малозначність даної справи, ціну позову, а також часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки рішенням суду позов було задоволено частково, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає за доцільне заяву представника позивача щодо вирішення питання про розподіл судових витрат задовольнити частково, а саме у розмірі 2 300,00 грн.

Керуючись статтями 123,126,129, 237, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву (вх.№18198 від 04.08.2021) представника Фізичної особи-підприємця Поздняка Валерія Павловича про додаткове судове рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Південний державний проектно-конструкторський та науково-дослідний інститут авіаційної промисловості" (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 130-А; ) на користь Фізичної особи-підприємця Поздняка Валерія Павловича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 300 (дві тисячі триста) грн. 00 коп.

В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повний текст додаткового рішення складено 16.08.2021.

Суддя Т.О. Пономаренко