ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2021 р. Справа№ 910/11646/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Бовсунівська Л.О.

учасники справи: згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 (повний текст складено 02.04.2021)

у справі №910/11646/20 (суддя Головіна К.І.)

за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Рожка Євгена Вікторовича

до Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни

про стягнення 68 000,00 грн

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни

до Фізичної особи-підприємця Рожка Євгена Вікторовича

про визнання розірваним договору, стягнення авансу, -

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернувся Фізична особа-підприємець Рожко Євген Вікторович (далі - ФОП Рожко Є. В., позивач) до Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни (далі - ФОП Турлибекова К. Б., відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 68 000,00 грн. за договором оренди нежитлового приміщення від 30.06.2020 р.

У обґрунтування вимог позивач посилається на порушення орендарем (ФОП Турлибековою К. Б.) умов укладеного сторонами договору оренди , в частині повної та своєчасної сплати авансового та гарантійного платежів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість. У позові ФОП Рожко Є. В. просить стягнути з ФОП Турлибекової К. Б. борг у сумі 68 000,00 грн.

У строк, визначений законом, відповідач подав зустрічний позов до ФОП Рожка Є. В. про визнання розірваним договору оренди нежитлового приміщення від 30.06.2020 р. та стягнення авансу у сумі 68 000,00 грн. Зустрічний позов обґрунтований тим, що орендодавець допустив істотне порушення умов договору, а саме - приступив до виконання ремонтних робіт без погодження технічного завдання, макетів ремонтних робіт із орендарем, проте, обумовлених договором робіт здійснив. Тому, на підставі ст. 651 ЦК України, позивач за зустрічним позовом просить розірвати договір оренди та повернути сплачений ФОП Турлибековою К. Б. на його виконання авансовий платіж.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 року зустрічний позов прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду мста Києва від 22.03.2021 року у справі №910/11646/20 позов Фізичної особи-підприємця Рожка Євгена Вікторовича до Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни про стягнення заборгованості у сумі 68 000,00 грн. задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни на користь Фізичної особи-підприємця Рожка Євгена Вікторовича основний борг у сумі 68 000 грн та судовий збір у сумі 2 102 грн. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни до Фізичної особи-підприємця Рожка Євгена Вікторовича про визнання розірваним договору, стягнення авансу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Турлибекова Куралай Бектурсиновна звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 року у справі №910/11646/20 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ФОП Рожка Є.В. до ФОП Турлибекової К.Б. про стягнення 68 000,00 грн. відмовити, а зустрічні позовні вимоги ФОП Турлибекової К.Б. про розірвання договору оренди нежитлового приміщення б/н від 30.06.2020 року та стягнення з ФОП Рожка Є.В. на користь ФОП Турлибекової К.Б. авансового платежу в розмірі 68 000,00 грн. - задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 року прийняте з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню і ухваленню нового рішення про задоволення зустрічних позовних вимог з огляду та те, що фактична передача приміщення за Договором оренди нежитлового приміщення б/н від 30.06.2020 року не відбулась, через порушення орендодавцем істотних умов Договору, Зокрема, не погоджено з Орендарем ТЗ ремонту приміщення; приміщення передано за договором оренди іншому орендарю; відсутність вхідної групи унеможливлює вхід до приміщення, що робить неможливим його використання за цільовим призначенням.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни у справі №910/11646/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 року відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №№№910/11646/20.

17 травня 2021 року до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/11646/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі №910/11646/20 - залишено без руху, на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021, справу №910/11646/20 призначено до розгляду на 08.07.2021.

06 липня 2021 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, від ФОП Рожко Є.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін.

07 липня 2021 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, від ФОП Турлибекової К.Б. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі №910/11646/20 відкладено до 12.08.2021 року.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Андрієнка В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 10.08.2021 по справі №910/11646/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 прийняти до свого провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Турлибекової Куралай Бектурсиновни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі №910/11646/20.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання апелянта про призначення судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частини 1 - 3 статті 98 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Із сукупності наведених норм вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість клопотання про призначення судової експертизи, враховуючи, що наявні матеріали справи не потребують спеціальних знань для повного, об`єктивного розгляду справи. Крім того, скаржник не навів обставин, які будуть встановлювати, спростовувати обставини, що входять до предмету доказування у даній справі та є такими, що викликають сумнів і потребують спеціальних знань,

При цьому слід зауважити, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов до наступних висновків.

30 червня 2020 року між ФОП Рожко Є. В. (далі по тексту - орендодавець, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та ФОП Турлибековою К. Б. (далі по тексту - орендар, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №б/н (далі по тексту - Договір), за умовами якого орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти нежитлове приміщення та сплатити орендну плату (п. 1.1 Договору).

Згідно з п.п.1.2, 1.3 Договору приміщенням, що орендується є група нежитлових будівель № 111а загальною площею 49,4 кв.м., за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 34.

Приміщення повинно бути передане орендодавцем та прийняте орендарем протягом 30 днів, перебіг яких починається за таких умов: підписанням даного договору, погодженням технічного завдання ремонту приміщення та перерахування коштів згідно з п. 5.3, 5.4 договору (п. 3.1 договору). Передача в оренду та повернення з оренди приміщення оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.2 договору).

Орендна плата за користування приміщенням в місяць складає 34 000,00 грн, без ПДВ. Розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін один раз на рік, але не раніше, ніж через 12 місяців з дня підписання акту прийому-передачі приміщення і не більше, ніж на 10 % від початкової ставки місячної орендної плати при умові зростання або зниження офіційного індексу інфляції більше, ніж на 15 % в рік шляхом підписання додаткової угоди. Сторони досягли згоди, що орендна плата за користування приміщенням починає нараховуватись з 15.08.2020 р. (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору перша сплата (аванс) за даним договором в розмірі 68 000,00 грн. без ПДВ, що дорівнює двом місяцям оренди, сплачується після підписання договору на протязі 5-ти днів. Друга сплата, (аванс) за даним договором, в розмірі 34 000,00 грн, без ПДВ, що дорівнює одному місяцю оренди, сплачується не пізніше 01.08.2020 року. Наступна орендна плата сплачується з урахуванням авансу.

Сторони домовились, що орендар зобов`язується перерахувати не пізніше 01.08.2020 року на рахунок орендодавця платіж, зазначений у п. 5.2 договору, з розрахунку за один місяць оренди, сума встановлюється як гарантійний платіж. Якщо після закінчення строку договору оренди або в разі його дострокового припинення сума сплачених орендних платежів, витрат по утриманню об`єкта оренди і гарантійного платежу перевищать передбачені договором платежі за період фактичної плати, то це перевищення розглядається як сума, що підлягає поверненню (якщо інше не передбачено цим договором та/або додатковими угодами до нього) орендодавцем на поточний рахунок орендаря після підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта оренди (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 5.5. Договору кожного 10 числа поточного оплаченого місяця, орендодавець виставляє орендарю рахунок та акт наданих послуг у зручний спосіб: вайбер, телеграм або будь-який інший меседжер. Орендна плата сплачується протягом п`яти банківських днів з дня отримання орендарем рахунку та акту наданих послуг .

Орендодавець зобов`язаний передати у користування орендарю приміщення у строк, передбачений договором (п. 6.1.1 Договору); здійснити в місячний строк (перебіг якого починається з останньої дати або отримання коштів згідно з п. 5.3 договору, або погодження технічного завдання ремонту приміщення) за власний рахунок та за погодженими з орендарем макетів ремонтних робіт об`єкта оренди, а також планову і позапланову перевірку лічильників (п. 6.1.3 договору).

Згідно з п. 6.1.4 Договору орендодавець та орендар дійшли згоди, що ремонт приміщення виконується за власний кошт орендодавця, але у межах не більше 136 000,00 грн, якщо технічне завдання ремонту буде коштувати дорожче, орендар або змінює технічне завдання, або за власний кошт здійснює добудову.

Строк дії договору оренди сторони погодили на 1094 календарних дня, з моменту підписання цього договору сторонами та скріплення його печатками (за наявності) (п. 4.1 Договору), тобто з 30.06.2020 р., який діє на час розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін (ч. 4 статті 284 ГК України).

Місцевим господарським судом встановлено, що ФОП Рожко Є.В., на виконання умов договору оренди, надав ФОП Турлибековій К.Б. в оренду приміщення площею 49,4 кв.м. (група нежитлових будівель № 111а), розташоване за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 34, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.08.2020 р., підписаним сторонами без зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що ФОП Турлибекова К.Б. свої зобов`язання за договором оренди виконала неналежним чином та сплатила лише першу частину авансового платежу, що дорівнює двом місяцям оренди, у сумі 68 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою за період з 01.07.2020 року по 03.07.2020 року. Інші визначені умовами договору зобов`язання, зокрема, до 01.08.2020 року сплатити другу частину авансу у сумі 34 000,00 грн. (п. 5.3 Договору) та гарантійний платіж у розмірі орендної плати за користування приміщенням, що становить 34 000,00 грн. (п. 5.4 договору), не виконала. Отже, у ФОП Турлибекової К. Б. виникла заборгованість зі сплати авансового та гарантійного платежів у загальній сумі 68 000,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк, з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Пунктом 4.4 Договору сторони погодили, що орендар має право в односторонньому порядку розірвати даний договір оренди, попередивши про це орендодавця за 90 календарних днів. У цьому випадку договір вважається розірваним з дати, вказаної у повідомленні. Розірвання договору, за цим пунктом, не потребує підписання відповідної додаткової угоди (договору про розірвання).

У матеріалах справи міститься лист ФОП Турлибекової К. Б. від 29.07.2020р., в якому орендар повідомив орендодавця про порушення умов договору оренди, в частині виконання ФОП Рожком Є. В. ремонтних робіт.

Також, листом від 03.08.2020 року ФОП Турлибекова К. Б. повідомила ФОП Рожка Є. В., що ненадання орендодавцем належно оформленої документації та технічного завдання, є істотним порушенням договору, а тому вказаний договір є розірваним. В свою чергу, ФОП Рожко Є. В. має повернути орендарю першу частину авансу, сплаченого йому у сумі 68 000,00 грн.

Однак, матеріали справи не містять доказів направлення ФОП Турлибековою К.Б. зазначених листів від 29.07.2020 року та від 03.08.2020 року орендодавцю. Разом з тим, лист від 03.08.2020 року про розірвання договору не містить дати, з якої договір оренди вважається розірваним. А ФОП Турлибековою К.Б не надано доказів того, що такі листи до ФОП Рожка Є. В. надходили.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції колегія суддів зазначає, що оскільки ФОП Турлибековою К.Б. не доведено обставин дотримання визначеного законом та договором порядку повідомлення орендаря про розірвання договору оренди в односторонньому порядку, то розірвання Договору оренди нежитлового приміщення №б/н від 30.06.2020 року у односторонньому порядку не відбулось.

Лист ФОП Турлибековою К.Б. від 26.08.2020 року про розірвання договору оренди та повернення частини авансу у сумі 68 000,00 грн, не приймається до уваги колегією суддів оскільки його направлено позивачу під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, і на час спірних правовідносин його не існувало. При цьому, докази отримання ФОП Рожком Є. В. листа відповідача від 26.08.2020 р. у матеріалах справи також відсутні.

Щодо підстав для розірвання договору, а саме - наявність істотного порушення умов договору, що полягає у непогодженні орендодавцем технічного завдання та макетів ремонтних робіт з орендарем, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/799/18, від 18.09.2019 у справі № 916/1921/18, від 28.05.2019 у справі № 910/9234/18, від 13.02.2018 у справі № 925/1074/17, від 16.10.2018 у справі № 910/3568/18, від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18, від 14.08.2019 у справі № 910/8819/18, від 18.08.2020 року у справі № 927/784/19 надано правовий висновок, про те, що оцінка порушення договору, як істотного, здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це друге оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору, на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору. Суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

При цьому обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному випадку, це стосується, зокрема орендаря (ФОП Турлибекової К. Б.), яка мала довести наявність тих обставин, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів про істотність порушень.

З врахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що ФОП Турлибекова К. Б. не доведено суду того факту, що з боку орендодавця було допущене істотне порушення умов договору, яке потягло значну шкоду для орендаря, зокрема, непогодження із орендарем технічного завдання та макетів ремонтних робіт орендованого приміщення, що стало наслідком неможливості досягнення цілі, з якою укладався договір оренди (для розміщення салону краси (п. 2.1 договору)). Будь-яких доводів щодо істотності порушення орендодавцем умов договору, а також щодо наявності заподіяної орендарю шкоди ФОП Турлибекова К. Б. не навела.

Щодо тверджень скаржника про існування ще одного договору оренди, яким передано в оренду приміщення за адресою: м. Київ, Оболонський проспект, буд. 34, приміщення №111а, колегія суддів зазначає наступне.

Так, рішенням Луганського окружного суду від 05.03.2021 року у справі №360/3016/20 встановлено, що 20.04.2020 року між позивачем (Рожко Є.В.) та фізичною особою Трубець О.С. укладений договір №200420/1 оренди нежитлових приміщень, відповідно до умов якого Трубець О.С. орендував нежитлові приміщення №111 та №111А, розташовані за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 34 для здійснення господарської діяльності, починаючи з 21.04.2020 року. Сума договору складала 72 000 гривень за місяць, тобто 2400 грн за календарний день.

Пунктом 2.1. Договору №200420/1 визначено, що факт передачі Об`єкта оренди Орендодавцем Орендарю Сторони зобов`язуються оформити шляхом підписання Акта приймання-передачі Об`єкта оренди.

Згідно з пунктом 2.2. договору № 200420/1, Сторони визначили, що не пізніше 20 червня 2020 року Орендар у будь-який спосіб комунікації за реквізитами, зазначеними у даному Договорі, звертається до Орендодавця для підписання основного Акта приймання-передачі Об`єкта оренди.

Пункт 2.5. договору № 200420/1 встановлює, що Сторони домовились підписати Акт приймання-передачі Об`єкту оренди у тимчасове користування для проведення ремонтних робіт та робіт по облаштуванню приміщення на період з 21 квітня по 19 червня 2020 року (включно). На період проведення ремонтних робіт з 21 квітня 2020 року по 19 червня 2020 року (включно) Орендна плата не нараховується, але Орендар сплачує комунальні послуги. У випадку закінчення ремонтних робіт до 20 червня 2020 року основний Акт приймання-передачі Об`єкту оренди підписується одразу після закінчення ремонтних робіт.

Згідно з пунктом 2.6. договору № 200420/1 факт передачі Об`єкта оренди Орендодавцем Орендарю у тимчасове користування для проведення ремонтних робіт Сторони зобов`язуються оформити шляхом підписання Акта приймання-передачі Об`єкта оренди у тимчасове користування для проведення ремонтних робіт та робіт по облаштуванню приміщення

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 року у справі №360/3016/20 частково скасовано постановою Першого апеляційного адміністративного суду і ухвалено нове судове рішення у відповідній частині.

У відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, вищевказаним рішенням адміністративного суду не встановлено факту приймання-передачі об`єкту оренди за договором № 200420/1, з врахуванням чого колегія суддів дійшла до висновку, що на момент розгляду справи ФОП Турлибекова К.Б. є єдиним орендарем приміщення №111а за адресою: м. Київ, Оболонський проспект, буд. 34.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З врахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а також зазначає, що скаржник не довів належними та вірогідними доказами наявність істотних порушень умов договору оренди з боку орендодавця (ФОП Рожка Є. В.), а отже, підстави для розірвання договору оренди відсутні, у зв`язку з чим в колегії суддів відсутні правові підстави для стягнення з ФОП Рожка Є. В. сплаченого частково ФОП Турлибековою К. Б. авансу за договором оренди від 30.06.2020 року у сумі 68 000,00 грн.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, про порушення місцевим судом норм матеріального права, під час ухвалення рішення не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався суди першої інстанції, як на підставу для відмови у зустрічному позові, ґрунтуються на незгоді скаржника з ухваленим у справі судовим рішенням.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, колегією суддів не встановлено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, в зв`язку з чим підстав для його скасовування або зміни не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ФОП Турлибекової Куралай Бектурсиновни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 року у справі №910/11646/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 року у справі №910/11646/20 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №910/11646/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна