ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1978/16 (922/1159/21)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" (62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 98, адреса для листування: 62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Матросова, 16, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія" (62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 98, )

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про визнання права власності

за участі представників учасників справи:

позивача ліквідатора Косиневського М.А., свідоцтво № 980 від 23.05.2013р., ухвала господарського суду Харківської області від 21.12.2020 року;

відповідача Бикової О.Ю., ордер серія АХ №1053568 від 12.07.2021р.;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмета спору, на стороні відповідача не з`явився;

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Актінія" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія", в якому просить визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" на нежитлову будівлю літ. А-1 загальною площею 541,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, 98.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням господарського суду Харківської області від 25.05.2020 визнано недійсним правочин щодо відчуження нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112), укладений між ТОВ "Актінія" та ТОВ "Актінія КО", оформлений Актом приймання-передачі від 02 червня 2017 року; витребувано від ТОВ "Рідна Мрія" на користь ТОВ "Актінія" нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98, проте відповідач рішення не виконав, майно не повертає, право власності позивача на спірне майно не визнає, від обтяження іпотекою не звільняє, крім цього у позивача відсутній документ, що засвідчує право власності на спірну нежитлову будівлю, а тому останній посилається на ст. 392 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1978/16 (922/1159/21). Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначити підготовче засідання на "12" травня 2021 р. о 12:30. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачеві строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

Протокольною ухвалою суду від 12.05.2021 відкладено підготовче засідання на 31.05.2021 року о 12:15 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.05.2021 залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 . Зобов`язано позивача направити копію позовних матеріалів третій особі в 5-денний строк з дня отримання ухвали суду і докази надати суду. Зобов`язано відповідача направити копію відзиву на позов разом з додатками третій особі в 5-денний строк з дня отримання ухвали суду і докази надати суду. Встановлено третій особі 5-ти денний строк для надання пояснень з моменту отримання позовних матеріалів та відзиву на позов.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 07.07.2021. Відкладено підготовче засідання по справі на "14" червня 2021 р. об 11:30.

Ухвалою від 14.06.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.07.2021 о 10:45.

Протокольною ухвалою від 12.07.2021 відкладено судове засідання по справі до 26.07.2021 на 11:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.07.2021 відкладено судове засідання по справі та призначено судове засідання по справі на 04.08.2021 о 12:00.

У судовому засіданні повноважний представник позивача ліквідатор Косиневський М.А. позовні вимоги підтримав повністю, в обґрунтування зазначив, що рішенням господарського суду Харківської області від 25.05.2020 визнано недійсним правочин щодо відчуження нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112), укладений між ТОВ "Актінія" та ТОВ "Актінія КО", оформлений Актом приймання-передачі від 02 червня 2017 року; витребувано від ТОВ "Рідна Мрія" на користь ТОВ "Актінія" нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98, проте відповідач рішення не виконав, майно не повертає, право власності позивача на спірне майно не визнає, від обтяження іпотекою не звільняє, крім цього у позивача відсутній документ, що засвідчує право власності на спірну нежитлову будівлю.

Представник відповідача проти позову заперечувала зазначила, що рішенням суду у справі від 25.05.2020 у справі №922/327/20, зокрема було витребувано від ТОВ "Рідна Мрія" на користь ТОВ "Актінія" нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98, у зв`язку з чим винесення рішення про витребування такого майна є достатньою підставою для здійснення реєстрації права власності за боржником. При цьому, вказує, що дане рішення не виконане, а тому вважає, що право власності позивача в даному випадку не оспорюється, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, водночас, як вбачається з штемпеля канцелярії суду на ухвалі суду від 26.07.2021, остання була направлена 28.07.2021 на адресу місця реєстрації третьої особи, зазначену Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Харківській області в довідці (вх. №2947 від 08.02.2021). Проте, вказана ухвала чи поштове повідомлення про вручення на момент розгляду справи до суду не повернулись. При цьому, перевіривши стан відправлення ухвали суду через офіційний сайт ПАТ "Укрпошта" судом встановлено, що поштове відправлення не вручене третій особі: інші причини.

Пунктом 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що всі ухвали, які направлялись на адресу третьої особи, були повернуті до суду з відміткою: адресат відсутній за місцем знаходження, а тому суд дійшов висновку, що третя особа утримується від отримання направленої судом кореспонденції, при цьому суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), а тому враховуючи наведене, суд вважає, що останній належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання по справі в розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, а відтак неявка третьої особи у судове засідання по справі не є підставою для його відкладення та не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

В провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа №922/1978/16 про банкрутство ТОВ "Актінія".

27 жовтня 2016 року постановою господарського суду у зазначеній справі боржника було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Також з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припинилися повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, керівника банкрута звільнено з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припинено повноваження власника (власників) майна банкрута; призначено ліквідатором ТОВ "АКТІНІЯ" арбітражного керуючого Немашкалова Василя Михайловича (свідоцтво № 317 від 28.02.2013р.). Постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури набрала законної сили з моменту її прийняття. Постанова суду була надіслана ліквідатору, банкруту, кредиторам, державному органу з питань банкрутства, державному реєстратору, Харківській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, Люботинському міському ВДВС ГТУЮ у Харківській області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2020 призначено ліквідатором ТОВ "Актінія" у справі №922/1978/16 арбітражного керуючого Косиневського Максима Анатолійовича.

Згідно акту ліквідатора ТОВ «АКТІНІЯ» від 28.10.2016 р. станом на 27.10.2016р. директор товариства ОСОБА_2 звільнений з посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Іншим актом ліквідатора ТОВ «АКТІНІЯ» від 05.01.2017 р. було виявлено та включено до ліквідаційної маси для подальшої реалізації в процедурі банкрутства майно банкрута - цілісний майновий комплекс, що належить банкруту на праві власності, розташований у м. Люботин Харківської області по вул. Шевченка, 98.

02 червня 2017 року був складений акт приймання-передачі, за яким ТОВ «АКТІНІЯ» передало, а ТОВ «АКТІНІЯ КО» прийняло в якості внеску до статутного капіталу зазначене нерухоме майно. Від імені банкрута акт підписав та скріпив печаткою «директор ТОВ «АКТІНІЯ» Крамаренко А.О.». З боку ТОВ «АКТІНІЯ КО» акт підписаний директором ТОВ «АКТІНІЯ КО» Осадчою Н.А.

21 травня 2019 року був складений акт приймання-передачі, за яким вже ТОВ «АКТІНІЯ КО» передало, а ОСОБА_3 прийняла як повернення внеску до статутного капіталу вказане нерухоме майно, про що був складений на підставі рішення учасника ТОВ «АКТІНІЯ КО» про «зменшення розміру статутного капіталу на 250000 грн. та повернення учаснику нежитлової будівлі».

03 червня 2019 року за актом приймання-передачі ОСОБА_3 передала, а ТОВ «РІДНА МРІЯ» цю нежитлову будівлю отримала в якості внеску до статутного капіталу в розмірі 250000 грн.

07 червня 2019 р. Відповідач-1 на забезпечення виконання основного зобов`язання в розмірі 50 000 грн. за договором позики від 07.06.2019 р. передав в іпотеку Відповідачу-2 нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 541,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

18 жовтня 2019 року ухвалою господарського суду Харківської області процедура ліквідації ТОВ «АКТІНІЯ» була припинена, затверджена мирова угода, провадження по справі № 922/1978/16 закрите.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.05.2020 по справі №922/327/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія КО" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія" про визнання недійсним правочину та витребування майна, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2020, позов ТОВ "Актінія" до ТОВ "Рідна Мрія" (третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4 ) задоволено; визнано недійсним правочин від 02.06.2017 р. щодо відчуження колишнім директором ТОВ «Актінія» нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ТОВ "Актінія" та ТОВ "Актінія КО", та витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія" (місцезнаходження: 62433, Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" (місцезнаходження: 62433, Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98; ) нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112).

Водночас, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245883916 від 25.02.2021 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112) попри рішення по справі №922/327/20 зареєстровано за відповідачем.

Позивач стверджує, що попри судове рішення (справа № 922/327/20), яким майно позивача витребувано від відповідача, відповідач рішення не виконав, майно не повертає. Відповідач, також, права власності позивача на спірне майно не визнає, від обтяження іпотекою не звільняє. Крім того у позивача відсутній документ, що засвідчує право власності на спірну нежитлову будівлю. Зазначені обставини змушують позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідач заперечуючи проти позову, вказує, що під час розгляду справи №922/327/20 було встановлено обставини щодо наявності у позивача права власності на спірне майна, у зв`язку з чим було прийнято рішення про його витребування на користь позивача, при цьому питання щодо перереєстрації права власності та передачі вказаного майна стосуються виключно процесу виконання судового рішення по тій справі, а тому позов про визнання права власності не підлягає задоволенню.

Надаючи правову кваліфікацію даним правовідносинам суд виходить з наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.

Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245883916 від 25.02.2021 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112) зареєстровано за відповідачем, а відтак в даному випадку належним способом захисту прав позивача є віндикаційний позов про витребування вказаного майна з чужого незаконного володіння.

При цьому, суд зазначає, що посилання позивача на відсутність в останнього правоустановлючих документів на вказане майно, як підставу позову, не є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки, так відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, водночас це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Водночас, якщо така реєстрація здійснена, як то у даному випадку, то належним способом захисту, як зазначено вище, є віндикаційний позов, а не позов про визнання права власності.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Рішенням господарського суду Харківської області від 25.05.2020 по справі №922/327/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія КО" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія" про визнання недійсним правочину та витребування майна, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2020, позов ТОВ "Актінія" до ТОВ "Рідна Мрія" (третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4 ) задоволено; визнано недійсним правочин від 02.06.2017 р. щодо відчуження колишнім директором ТОВ «Актінія» нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ТОВ "Актінія" та ТОВ "Актінія КО", та витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія" (місцезнаходження: 62433, Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" (місцезнаходження: 62433, Харківська область, місто Люботин, вулиця Шевченка, будинок 98; ) нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112).

Вказаним рішенням встановлено, що:

« 01 квітня 2013 року дійсно було створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Актінія КО" на підставі Протоколу № 1 загальних зборів ТОВ "Актінія КО", а також затверджено Статут, розмір Статутного капіталу, місцезнаходження, призначено директора. Окрім іншого було постановлено, що ТОВ "Актінія" вносить до статутного капіталу майно на загальну суму 412 000 грн., а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 98% статутного капіталу.

Правочин щодо передачі нерухомого майна не було вчинено від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія", оскільки ОСОБА_2 з 27 жовтня 2016 року вже не був директором, а всі повноваження щодо управління Товариством з 27 жовтня 2016 року здійснював ліквідатор ОСОБА_5 ; печатку підприємства передано ліквідатору.

Протиправність та незаконність дій ОСОБА_2 підтверджується вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року у справі № 646/8134/19, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1,4 ст. 358 КК України (за підроблення та використання документа, який посвідчується підприємством).

Вказаним вироком встановлено, що у квітні 2019 року ОСОБА_2 маючи аркуш паперу з відбитком печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" виготовив завідомо неправдиві документи, а саме: протокол загальних зборів, тим саме визнав себе директором, і не маючи повноважень, особисто підписав документи від імені директора, чим підробив документи.

Виходячи з того, що 06 червня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Актінія КО" стало власником спірної нежитлової будівлі загальною площею 541,20 кв.м. в результаті протиправних дій ОСОБА_2 та зважаючи на юридичну природу оскаржуваного акта прийому-передачі нерухомого майна від 02.06.2017 вбачається, що він є юридично-значимим документом на підставі якого здійснюються подальші правові дії, а саме реєстрація речового права на дане майно, тобто він є тим правочином на підставі якого здійснюються відповідні правові дії, відтак він не породжує здійснення інших дій та прийняття будь-яких інших правочинів для вчинення реєстраційних дій щодо декларування свого права власності на нерухоме майно.

Відповідно, ОСОБА_2 достовірно знаючи що він не є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія", не має відповідних повноважень, знаючи що Товариство перебуває у стані ліквідації й не має права відчужувати майно, діючи всупереч волі Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія", маючи умисел на незаконне позбавлення позивача власності підписав оскаржуваний акт та поставив печатку товариства, чим позбавив позивача права власності на нерухоме майно.

За таких обставин, акт приймання-передачі від 02 червня 2017 року, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Актінія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Актінія КО" є правочином юридичної особи, та визнається судом недійсним на підставі частин першої, третьої статті 203 ЦК України, як такий, що має дефекти змісту, суб`єктного складу та волі, оскільки вчинений особою, яка не має повноважень, всупереч волі Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія", та під час дії заборони щодо відчуження майна в межах процедури ліквідації (правові висновки щодо застосування вказаних норм права за аналогічних обставин викладені Верховним Судом у постановах № 918/370/18 від 10.09.2019, та № 927/352/18 від 12.06.2019).

Зважаючи на встановлені факти, суд у справі №922/327/20 дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" в частині витребування спірної нежитлової будівлі також обґрунтовані та підлягають задоволенню: нежитлова будівля, загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , має бути витребувана від ТОВ "Рідна Мрія" (незаконний фактичний володілець речі) на користь ТОВ "Актінія" (неволодіючий власник).»

Вказані обставини у відповідності до положень ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню, як такі, що встановлені рішенням суду.

Таким чином, суд зазначає, що рішенням господарського суду Харківської області від 25.05.2020 по справі №922/327/20, зокрема було вирішено питання щодо права власності позивача внаслідок чого і задоволено вимогу про витребування майна, а тому на переконання суду вказаного рішення достатньо для здійснення державної реєстрації права власності на спірне майно за позивачем.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №916/1608/18 від 19.05.2020.

Доводи позивача про те, що відповідач не визнає право власності позивача на вказане майно, не повертає його та не здійснює дій щодо повернення вказаного майна, за умови наявності рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння, є питанням виключно щодо виконання такого рішення суду та може слугувати самостійною підставою позову про визнання права власності.

Окремо суд зазначає, що позивачем протягом розгляду даної справи не надано доказів вчинення останнім дій направлених на виконання рішення суду від 25.05.2020 по справі №922/327/20, а ні доказів звернення рішення до примусового виконання, що свідчить про передчасність вимог позивача.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, позивач, пред`явивши позовну вимогу про визнання права власності за наведене підстав, обрав неналежний спосіб захисту свого права, при цьому не довівши неможливості виконання судового рішення, яким вже витребувано спірне майно на його користь, що в сукупності є підставою для відмови.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 74, 75, 76, 77, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.08.2021.

Суддя Н.А. Новікова