ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 р. Cправа № 914/2790/14 (463/6061/17)

Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,

за участю секретаря Андріюк В.М.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож", м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1 , м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна", с. Хильчиці Золочівського району Львівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Іва-Плюс", м. Жовква Львівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Провімі", с. Жорниська Яворівського району Львівської області

про: стягнення заборгованості в розмірі 418 400 грн. 00 коп.

у межах справи № 914/2790/14

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна", с. Хильчиці Золочівського району Львівської області

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож" (80370, Львівська область, Жовківський район, с. Мервичі, вул. Робітнича, 1, кім. 5, ідентифікаційний код 36762682)

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Жук Р.С. - адвокат

від третьої особи-1(ТзОВ "Д-МІКС Україна"): не з`явився

від третьої особи-2(ТзОВ "Іва-Плюс"): не з`явився

від третьої особи-3(ТзОВ "Провімі): не з`явився

Історія розгляду справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сварож" звернулось до Личаківського районного суду м. Львова з позовом до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 418 400 грн. 00 коп. (з врахуванням заяви про зміну підстав позову від 19.12.2017 р.).

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.12.2017 р. відкрито провадження у цивільній справі №463/6061/17. Також Личаківським районним судом м. Львова 14.12.2017 р. винесено ухвалу про відстрочення позивачу сплати судового збору в розмірі 6 276,00 грн. за подачу позовної заяви до ухвалення судового рішення по справі.

Розгляд справи неодноразово відкладався, з підстав викладених у відповідних ухвалах суду. Зокрема позивачем подано заяву про зміну підстав позову від 19.12.2017 р. №02-01/1104 (том-1, а.с. 16-18); судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТзОВ «Д-МІКС Україна» (ухвала судового засідання від 27.02.2018 р., том-1, а.с.48), ТзОВ «Іва-Плюс» (ухвала судового засідання від 17.04.2018 р., том-1, а.с. 66) та ТзОВ «Провімі» (ухвала судового засідання від 09.10.2018 р., том-1, а.с. 158).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.11.2018 р. у справі №463/6061/17 (з врахуванням ухвали від 15.01.2019 р. про виправлення описки) позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож" заборгованість в розмірі 418 400 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 6 276 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11.02.2020 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року скасовано. Провадження у справі за позовом ТзОВ "Сварож" до ОСОБА_1 , треті особи ТзОВ "Д-МІКС Україна", ТзОВ "Іва-Плюс", ТзОВ "Провімі", про стягнення заборгованості закрито. Роз`яснено позивачу ТзОВ "Сварож", що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Роз`яснено позивачу ТзОВ "Сварож" про його право протягом десяти днів з дня отримання даної постанови звернутися до Львівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією із зазначенням одного суду до підсудності якого відноситься вирішення даного спору.

Згідно супровідного листа Личаківського районного суду м. Львова від 29.12.2020 р. №2/463/840/18, відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 11.02.2020 р., заяви позивача ТзОВ "Сварож" про направлення справи за встановленою юрисдикцією, цивільну справу №463/6061/17 провадження №2/463/840/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож" до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна", Товариство з обмеженою відповідальністю "Іва-Плюс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Провімі" про стягнення заборгованості направлено до Господарського суду Львівської області для вирішення спору.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу №463/6061/17 передано судді Морозюку А.Я., в провадженні якого перебуває справа №914/2790/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож" (у якій станом на даний час триває ліквідаційна процедура згідно постанови від 03.02.2015 р., якою Товариство з обмеженою відповідальністю "Сварож" (80370, Львівська область, Жовківський район, с. Мервичі, вул. Робітнича, 1, кім. 5, ідентифікаційний код 36762682) визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру), справі присвоєно номер 914/2790/14(№463/6061/17).

Ухвалою суду від 08.02.2021 р. справу №463/6061/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож" до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-МІКС Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Плюс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Провімі", про стягнення заборгованості в розмірі 418 400 грн. 00 коп., прийнято до розгляду в межах справи №914/2790/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож", за правилами загального позовного провадження, та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 09.03.2021 р.; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення, пояснення.

Ухвалою суду від 09.03.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 27.04.2021 р.; витребувано у Акціонерного товариства "Укрексімбанк" банківські документи, щодо касових операцій по поточному рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож", а саме: Детальну довідку по поточному рахунку ТзОВ "Сварож" за період з 01 січня 2011 року по 19 серпня 2014 року щодо всіх касових операцій по рахунку; копії грошових чеків по поточному рахунку ТзОВ "Сварож" за період з 01 січня 2011 року по 19 серпня 2014 року; копії заяв про переказ готівки за період з 01 січня 2011 року по 19 серпня 2014 року по ТзОВ "Сварож".

02.04.2021 р. на адресу суду від АТ "Укрексімбанк" надійшов супровідний лист №75-БТ від 30.03.2021 р., згідно якого банк на виконання вимог ухвали суду від 09.03.2021 р. надає довідку по поточному рахунку № НОМЕР_1 , що належить ТзОВ "Сварож" за період з 01.01.2011 р. по 19.08.2014 р.; копії грошових чеків та заяв на переказ готівки по поточному рахунку № НОМЕР_1 , що належить ТзОВ "Сварож" за період з 01.01.2012 р. по 19.08.2014 р. Також у листі зазначено, що копії грошових чеків та заяв на переказ готівки по поточному рахунку № НОМЕР_1 , за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 Філія АТ "Укрексімбанк" у м. Львові надати не може, оскільки документи вилученні та знищені у відповідності до наказу Державного комітету архівів України від 18.06.2015 р. №1000/5, у зв`язку з тим, що строк їх зберігання перевищує строк, зазначений у статтях 303 Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 8 грудня 2004 року №601, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1646/10245 від 24 грудня 2004 р.

14.04.2021 р. відповідач подав на адресу суду клопотання про витребування доказів від 14.04.2021 р., в якому просить витребувати у Акціонерного товариства "Укрексімбанк" банківські документи, щодо касових операцій по поточному рахунку ТзОВ "Сварож".

Ухвалою суду від 27.04.2021 р. в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів від 14.04.2021 р. - відмовлено, підготовче засідання відкладено на 27.05.2021 р.

26.05.2021 р. від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення від 24.05.2021 р. на позовну заяву ТОВ "Сварож" про стягнення заборгованості в редакції заяви про збільшення позовних вимог від 19.12.2017 року, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 27.05.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.06.2021 р. Ухвалою суду від 15.06.2021 р. розгляд справи по суті відкладено на 10.08.2021 р.

02.08.2021 р. від позивача (ліквідатора ТзОВ «Сварож») на адресу суду надійшло клопотання про розгляд без участі від 30.07.2021 р. №02-01/5100, в якому у зв`язку з тим, що ліквідатор у період з 02.08.2021 р. по 26.08.2021 р. перебуватиме у щорічній основній відпустці, з огляду на що не зможе забезпечити явку у судове засідання, просить провести судове засідання без його участі.

В судове засідання 10.08.2021 р. представник позивача не з`явився, як вже вище зазначено подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.08.2021 р. проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили.

Суд заслухавши думку представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що учасникам у справі були створені всі необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обгрунтовано доводами, які відображено, зокрема, в позовній заяві (том-1, а.с. 1), заяві про зміну підстав позову (том-1, а.с. 16-18), заявах, клопотаннях та усних поясненнях представника позивача, і які полягають в наступному.

В ході ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТзОВ "Сварож" ліквідатор встановив, що ОСОБА_1 за період з 06.03.2013 р. по 30.07.2013 р. на підставі грошових чеків було знято з рахунку банкрута грошові кошти у сумі 418 400,00 грн. У заяві про зміну підстав позову (том-1, а.с. 16-18) зазначено, що у грошових чеках, як підставу оплати вказано - «позика на зворотній основі», проте у ліквідатора відсутні будь-які договори, укладені та підписані з відповідачем у письмовій формі, тому отримані відповідачем кошти в розмірі 418 400,00 грн. є такими що набуті безпідставно у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Окрім цього позивач звернув увагу, що зазначені грошові кошти належать до майна підприємства-банкрута та підлягають включенню до ліквідаційної маси підприємства, що в подальшому дозволить здійснити погашення вимог кредиторів банкрута.

Відтак, у зв`язку з відсутністю будь-яких договорів, які б вказували на факт виникнення між сторонами правовідносин позики, фінансової допомоги, отримані відповідачем кошти в розмірі 418 400,00 грн. є такими що набуті без достатньої правової підстави та підлягають поверненню позивачу, у відповідності до ст. 1212 ЦК України.

Позиція відповідача:

Відповідач повністю заперечив проти позову з підстав, зазначених у запереченні на позовну заяву(том-1, а.с. 143-144), у запереченні на позовну заяву (том-1, а.с. 143-144), у поясненні до заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості (том-2, а.с. 185-187), у письмових поясненнях (том-4, а.с. 104-108), які полягають в наступному.

Відповідач, як один із засновників ТзОВ "Сварож" на протязі 2011-2014 р. неодноразово надавав товариству фінансову допомогу у вигляді грошової позики на зворотній основі для поповнення обігових коштів яка в подальшому поверталась позичальнику через банківську установу шляхом оформлення грошових чеків. Однак при отриманні грошових коштів відповідачем було неповністю зазначено підставу їх отримання, де замість слів «повернення позики на зворотній основі» зазначено «позика на зворотній основі». Таким чином кошти отримані ОСОБА_1 як "позика на зворотній основі", насправді були отримані як "повернення позики на зворотній основі", що підтверджується випискою АТ «Укрексімбанк».

Окрім цього, інформація, яка міститься у довідці АТ «Укрексімбанк» вих. №060-10/17-БТ від 18.01.2021 року також підтверджує, що відповідач неодноразово вносив власні готівкові кошти на поточний рахунок позивача в якості поворотної фінансової допомоги або позики на зворотній основі, до того ж сума коштів, яка внесена відповідачем на рахунок позивача в розмірі 842 900,00 грн. значно перевищує суму позовних вимог, що складає 418 400,00 грн.

Також, на думку відповідача позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки вимога про стягнення заборгованості (коштів), як таких що набуті відповідачем без достатньої правової підстави на підставі ст. 1212 ЦК України не відповідає дійсності. Посилаючись на положення ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України відповідач вважає, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Відповідач стверджує, що між позивачем та відповідачем виникли відносини позики, які були оформлені у вигляді грошових чеків, які є доказами не лише факту укладання договору позики, але і факту передачі певної суми грошей позичальнику. Таким чином оскільки відносини позики, як правова підстава отримання відповідачем коштів (виражена у формі грошових чеків) не скасована, не визнана недійсною, не змінена і не припинена, тому в даному випадку не підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України.

Позиція третьої особи (ТзОВ "Д-МІКС Україна"):

Третя особа явку повноважного представника в судові засідання не забезпечила, у поясненнях (наявні в матеріалах справи, том-1, а.с. 54-55, а.с. 123-124) вказує на те, що ОСОБА_1 отримував від ТзОВ "Сварож" грошові кошти у вигляді готівки без достатньої правової підстави, оскільки як в банківських установах так і у позивача відсутні укладені між позивачем та відповідачем у письмовій формі договори про надання грошових коштів у вигляді поворотної фінансової допомоги, тому в силу приписів ст. 1212, ст. 1213 ЦК України отримані ОСОБА_1 від ТзОВ "Сварож" грошові кошти підлягають поверненню в повному обсязі.

Щодо тверджень відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт отримання грошових коштів ОСОБА_1 , то в силу приписів ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 336 Розділу 1 Таблиці Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 р. №578/5, первинними документами є, зокрема, видаткові касові ордера (в даному випадку грошові чеки), виписки банків.

Позиція третіх осіб (ТзОВ "Іва-Плюс" та ТзОВ "Провімі"):

Треті особи явку повноважного представника в судові засідання не забезпечили, також не скористались своїм правом на подання пояснень стосовно предмета спору.

Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ( п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України").

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Сварож" (позивачем) у період з 06.03.2013 р. по 30.07.2013 р. було виписано на ім`я ОСОБА_1 (відповідача) грошові чеки на видачу з поточного рахунку № НОМЕР_1 грошових коштів із зазначенням цілі витрат " 61, "позика на зворотній основі" на загальну суму 577 900,00 грн., а саме за грошовими чеками: АЗ 1841102 від 06.03.2013 р. на суму 41 000,00 грн., АЗ 1841104 від 12.03.2013 р. на суму 77 200,00 грн., АЗ 1841105 від 20.03.2013 р. на суму 80 000,00 грн., АЗ 1841112 від 10.04.2013 р. на суму 27 700,00 грн., АЗ 1841115 від 30.04.2013 р. на суму 110 000,00 грн., АЗ 1841117 від 24.05.2013 р. на суму 120 000,00 грн., АЗ 1841118 від 30.05.2013 р. на суму 52 000,00 грн., АЗ 1841119 від 31.05.2013 р. на суму 2 000,00 грн., АЗ 1841125 від 09.07.2013 р. на суму 30 000,00 грн., АЗ 4144003 від 30.07.2013 р. на суму 38 000,00 грн.

З наданої на вимогу суду довідки АТ "Укрексімбанк" від 30.03.2021 р. №76-БТ про операції по поточному рахунку № НОМЕР_1 , що належить ТзОВ "Сварож" за період 01.11.2011 р. - 19.08.2014 р. (том-4, а.с. 32-33) прослідковується, що зазначені у вищевказаних грошових чеках суми проведені по дебету рахунку, що свідчить про те, що з поточного рахунку позивача на підставі згаданих вище грошових чеків відповідачу у період з 06.03.2013 р. - 30.07.2013 р. передано у вигляді готівкових коштів 577 900,00 грн. Про те, що з рахунку позивача у відповідні дні та у сумах, відображених у вище вказаних грошових чеках, знімались кошти у формі "позики на зворотній основі" також свідчить наявна в матеріалах справи банківська виписка по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 (том-1, а.с. 73-87, том-2, а.с.38-43).

Разом з тим, в матеріалах справи наявні заяви на переказ готівки, оформлені у період з 11.03.2013 р. по 20.09.2013 р. з призначенням платежу: "позика на зворотній основі", якими підтверджується часткове повернення відповідачем, отриманих у період з 06.03.2013 р. по 30.07.2013 р., грошових коштів.

Так із заяв на переказ готівки слідує, що ОСОБА_1 у період з 11.03.2013 р. по 20.09.2013 р. повернув на рахунок ТзОВ "Сварож" НОМЕР_3 грошові кошти на загальну суму 497 800,00 грн., а саме згідно заяви на переказ готівки №1 від 11.03.2013 р. - 30 500,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 15.03.2013 р. - 36 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 08.03.2013 р. - 37 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 22.03.2013 р. - 40 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 29.03.2013 р. - 26 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 07.05.2013 р. - 95 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 17.05.2013 р. - 30 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 18.05.2013 р. - 12 700,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №3 від 21.03.2013 р. - 13 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 20.05.2013 р. - 16 200,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 05.06.2013 р. - 34 500,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 02.07.2013 р. - 43 300,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 01.07.2013 р. - 50 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 19.08.2013 р. - 21 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 28.08.2013 р. - 10 000,00 грн., згідно заяви на переказ готівки №1 від 20.09.2013 р. - 2 600,00 грн.

З наданої на вимогу суду довідки АТ "Укрексімбанк" від 30.03.2021 р. №76-БТ про операції по поточному рахунку № НОМЕР_1 , що належить ТзОВ "Сварож" за період 01.11.2011 р. - 19.08.2014 р. (том-4, а.с. 32-33) прослідковується, що зазначені у вищевказаних заявах суми проведені по кредиту рахунку ТзОВ "Сварож", що свідчить про те, що на рахунок позивача на підставі згаданих вище заяв на переказ готівки відповідач у період з 11.03.2013 р. по 20.09.2013 р. повернув грошові кошти на суму 497 800,00 грн.

Таким чином, наведеним підтверджується, що відповідач ( ОСОБА_1 ) у період з 06.03.2013 р. - 30.07.2013 р. на підставі грошових чеків отримав з рахунку позивача грошові кошти з призначенням "позика на зворотній основі" в розмірі 577 900,0 грн., з яких у період з 11.03.2013 р. по 20.09.2013 р., згідно заяв на переказ готівки, повернув на рахунок позивача 497 800,00 грн.

Підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції на час вчинення відповідних операцій та станом на даний час) визначено, що поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Таким чином, відносини з надання поворотної фінансової допомоги за своєю цивільно-правовою природою є позиковими, а тому на них поширюється дія ч.1 ст. 1047 ЦК України, відповідно до якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Тобто для договору позики як поворотної фінансової допомоги з позивачем як юридичною особою встановлено обов`язкову письмову форму.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, договорів позики який би відповідав згаданим вище нормам, сторони в письмовій формі не укладали, а зняття готівки відбувалось виключно на підставі грошових чеків, виданих ТзОВ "Сварож" на ім`я ОСОБА_1 .

Однак, відповідач стверджує що між ТзОВ "Сварож" та ОСОБА_1 виникли відносини позики, які були оформлені у вигляді грошових чеків, та є доказами не лише факту укладення договору позики, але і факту передачі певної суми грошей позичальнику.

З цього приводу суд звертається до правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 31.01.2019 р. у справі №161/3404/15-ц.

Так, у постанові Верховним Судом серед іншого зазначено таке: "Судом апеляційної інстанції надана належна оцінка видатковим касовим ордерам, а саме, що вони не можуть бути підтвердженням існування між сторонами позичкових відносин, а є підтвердженням видачі готівки з каси підприємства директору підприємства".

Також Верховним Судом звернуто увагу, що "документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів".

Суд констатує, що наявні в матеріалах справи грошові чеки на підставі яких відповідач отримав з рахунку позивача начебто позику на зворотній основі в розмірі 418 400,00 грн., не містять жодних умов отримання відповідачем в борг готівкових коштів та жодних зобов`язальних умов їх повернення, відтак такі грошові чеки не можуть підтверджувати існування між сторонами договірних відносин.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У частині 2 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.04.2020 р. у справі №501/5213/13-ц) зазначено таке:

"Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 1, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей)".

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29.01.2018 у справі № 910/12574/17, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов.

Як вже вище зазначено та не заперечується сторонами, між ТзОВ "Сварож" та ОСОБА_1 жодних договорів чи інших правочинів на отримання грошових коштів у вигляді позики на зворотній основі, окрім грошових чеків (які згідно правової позиції Верховного суду (постанова від 31.01.2019 р. у справі №161/3404/15-ц) самі по собі не можуть бути підтвердженням існування між сторонами позичкових відносин), не укладалося, таким чином доводи позивача, що грошові кошти отримані відповідачем за грошовими чеками набуті без достатньої правової підстави, тобто за відсутності договору позики на зворотній основі, є обґрунтованими.

Позивач у позовній заяві та заяві про зміну предмета позову просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 418 400,00 грн. як безпідставно набуте майно у період з 06.03.2013 року по 30.07.2013 року.

Проте матеріалами справи підтверджується, що відповідач ( ОСОБА_1 ) з отриманих у період з 06.03.2013 р. - 30.07.2013 р. грошових коштів в розмірі 577 900,0 грн. (суми визначені у грошових чеках у відповідні дні проведені по дебету рахунку згідно довідки АТ "Укрексімбанк" від 30.03.2021 р. №76-БТ) повернув позивачу 497 800,00 грн., згідно заяв на переказ готівки за період з 11.03.2013 р. - 20.09.2013 р. (суми визначені у заявах у відповідні дні проведені по кредиту рахунку згідно довідки АТ "Укрексімбанк" від 30.03.2021 р. №76-БТ).

Таким чином, оскільки судом встановлено, що між ТзОВ "Сварож" та ОСОБА_1 відносини позики відсутні(доказів протилежного суду не надано), заборгованість відповідача судом визначається як різниця між коштами які пройшли по дебету рахунку ТзОВ "Сварож" і видані ОСОБА_1 у період з 06.03.2013 р. - 30.07.2013 р. (включно) , та коштами які проведені по кредиту рахунку ТзОВ "Сварож" і надійши від ОСОБА_1 у період з 11.03.2013 р. - 20.09.2013 р. (включно).

Отже, різниця між коштами, які у період з 06.03.2013 р. - 30.07.2013 р. пройшли по дебету рахунку в розмірі 577 900,0 грн. та отримані ОСОБА_1 у вигляді позики, та коштами які у період з 11.03.2013 р. - 20.09.2013 р. проведені по кредиту рахунку в розмірі 497 800,00 грн. і надійшли від ОСОБА_1 , складає 80 100,00 грн.(577 900,00 грн. - 497 800,00 грн.).

Оскільки відповідачем не доведено факту повернення в повному обсязі позичених у позивача у період з 06.03.2021 р. - 30.07.2013 р. коштів, ним безпідставно набуто грошові кошти на суму 80 100,00 грн., які відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України підлягають поверненню позивачу.

Щодо доводів відповідача про внесення ним у період з 12.04.2012 р. по 28.08.2013 р. на поточний рахунок позивача в якості поворотної фінансової допомоги готівкових кошті в розмірі 842 900,00 грн., які значно перевищують суму позовних вимог, то такі не заслуговують на увагу суду, оскільки позовною вимогою позивача є стягнення заборгованості, яка виникла у період з 06.03.2013 р. - 30.07.2013 р. (впродовж якого відповідач отримав з рахунку позивача 577 900,00 грн., з яких повернув 497 800,00 грн.), тоді як відповідач вказує на повернення ним позивачу готівкових коштів на суму 842 900,00 грн., до складу якої внесено кошти, які проведено по кредиту рахунку позивача до заявленого у позовній заяві періоду, до 06.03.2013 р.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на все вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 80 100,00 грн. В решті частині позовних вимог в розмірі 338 300 грн. 00 коп. суд відмовляє.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке:

Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.12.2017р. (том-1, а.с. 14) позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на наведене, враховуючи що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судовий збір, що пропорційно до задоволених позовних вимог складає 1 201 грн. 50 коп. (1,5% від суми задоволених позовних вимог 80 100 грн. 00 грн.) покладається на відповідача та підлягає стягненню в дохід державного бюджету. Судовий збір в розмірі 5 074 грн. 50 коп. (пропорційно до позовних вимог в розмірі 338 300 грн. 00 коп. в задоволенні яких відмовлено) покладається на позивача та підлягає стягненню в дохід державного бюджету.

Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86,123, 129, 236-241, 327 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож" (80370, Львівська область, Жовківський район, с. Мервичі, вул. Робітнича, 1, кім. 5, ідентифікаційний код 36762682) заборгованість в розмірі 80 100 грн. 00 коп.

3. В задоволенні позову в частині стягнення заборгованості в розмірі 338 300 грн. 00 коп. - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварож" (80370, Львівська область, Жовківський район, с. Мервичі, вул. Робітнича, 1, кім. 5, ідентифікаційний код 36762682) в дохід Державного бюджету України 5 074 грн. 50 коп. судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в дохід Державного бюджету України 1 201 грн. 50 коп. судового збору.

6. Накази, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Повне рішення складено 19.08.2021 р.

Суддя А.Я. Морозюк