ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 Справа № 917/922/21

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод», 39621, Кременчук, Полтавська область, вул.І.Приходька,139,

до Комунального підприємства «Теплоенерго», 39600, м.Кременчук, вул. Софіївська, 68,

про стягнення 158 604,04 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача: Прогрущенко Т.В., док. в справі

представник відповідача: не з"явився

Публічне акціонерне товариство «Крюківський вагонобудівний завод» звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» про стягнення збитків у вигляді додаткових витрат внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань по оплаті отриманої теплової енергії, понесених Позивачем на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі № 917/2135/19, що складає 158 604,04 грн.

Ухвалою від 14.06.2021р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 917/922/21, справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначити справу для розгляду по суті у судовому засіданні 01.07.2021, встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою від 01.07.2021р. суд постановив відкласти розгляд справи на 10.08.2021.

06.07.21 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечив у повному обсязі.

08.07.21 від позивача надійшла відповідь на відзив на позов, в якій позивач підтримав позов у повному обсязі, заперечив проти доводів, викладених у відзиві.

26.07.21 від позивача надійшли додаткові пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні 10.08.21 підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечив, будь-які клопотання від відповідача станом на дату ухвалення рішення не надходили.

Щодо неявки позивача в судове засідання суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

При цьому, судом враховано, що частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За даних обставин, в судовому засіданні 10.08.21 суд розглянув спір по суті.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

31.07.2013 між Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод", як Продавцем, та Комунальним підприємством "Теплоенерго", як Покупцем, було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 4313/082023/с (далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов`язувався передавати теплову енергію в гарячій воді, а Покупець - приймати її та оплачувати вартість одержаної теплової енергії (п. 1.1 Договору).

29 листопада 2017 року між Позивачем та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було укладено договір на постачання природного газу.

Як зазначає позивач у позовній заяві, він є теплогенеруючою організацією та використовував природний газ, отриманий від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», виключно для виробництва теплової енергії в гарячій воді, яка передавалась в подальшому Відповідачу, згідно вищевказаного договору від 31.07.2013р. № 4313/082023/с купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Також, позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті теплової енергії в гарячій воді, що підтверджується щомісячними актами звірки розрахунків між сторонами, позивач не мав можливості своєчасно здійснювати оплати АТ «НАК «Нафтогаз України» за отриманий природний газ.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 11.і 1.2019 № 14/4-691-19 про стягнення з Позивача 390 518,99 грн., у тому числі: 297 215,92 грн. - пені, 30 309,11 грн. - З/о річних, 62 993,96 грн. - інфляційних витрат, 5 857,78 грн.а також 5 857,78 грн. судових витрат по сплаті судового збору, за несвоєчасну оплату, в період з листопада 2017 року по вересень 2018 року, поставленого природного газу, що використовувався Позивачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі № 917/2135/19, залишеним без змін Постановою від 02 березня 2021р. Східного апеляційного господарського суду, позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» (вул. І. Приходька, буд. 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39621; ідентифікаційний код 05763814) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 20077720) 59 443,19 грн. 60 коп. - пені, 30 309,11 грн. 63 коп. - 3% річних, 62 993,96 грн. 00 коп. - інфляційних втрат., 5 857,78 грн. відшкодування витрат з оплати судового збору. Всього - 158 604,04 грн.

На виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі № 917/2135/19 Позивач сплатив вищевказані суми в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 12 січня 2021 року № 43/93659.

Враховуючи зазначене, позивач зазначає в позовній заяві про понесення збитків у вигляді додаткових витрат внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань по оплаті отриманої теплової енергії, понесених Позивачем на виконання вищевказаного рішення Господарського суду Полтавської області у розмірі 158 604.04 грн.

29.09.2017 сторони уклали додаткову угоду № 13 до Договору, що є його невід`ємною частиною, в якій пункт 8.4 статті 8 договору викладено в наступній редакції: "У випадку понесення продавцем витрат, а саме притягнення продавця до відповідальності за невиконання або неналежне виконання фінансових зобов`язань за договорами:

-постачання природного газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації її Покупцю;

-розподілу природного газу (оператором ГРМ), об`єму газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації Покупцю;

-транспортування природного газу магістральними трубопроводами (оператором ГТС), об`єму газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації її покупцю;

у вигляді сплати неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасні розрахунки (оплати), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані продавцю та сплачені ним на користь відповідних постачальників послуг, підлягають відшкодуванню покупцем на письмову вимогу продавця".

07.05.2021 відповідно до п. 10.1 Договору позивач звернувся до відповідача із претензією 3 1-12юр про стягнення збитків на загальну суму 158 604.04 грн., яка залишена відповідачем задоволення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 158 604.04 грн. збитків.

Відповідач, заперечуючи у відзиві проти позову, вказав, що додаткова угода № 13 від 29.09.2017 була підписана з протоколом розбіжностей від 28.09.2017 № 1 , якою п. 8.4 статті 8 договору виключений та просить суд відмовити в задоволенні позову. Також відповідач звертає увагу на те, що рішенням господарського суду Полтавської області від 19.07.2018 в справі № 917/313/18 з КП «Теплоенерго» на користь позивача стягнуто штрафні санкції, в т.ч. за період з жовтня 2017 по квітень 2018, що в разі задоволення позовних вимог в даній справі призведе до подвійного притягнення відповідача до відповідальності та суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

У відповіді на відзив позивач зауважив, що протокол розбіжностей від 28.09.2017 № 1 не був підписаний позивачем, натомість 29.09.2017 додаткова угода № 13 була підписана та скріплена печатками сторін.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.

У разі відсутності хоча б одного із вище перелічених елементів, відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Позивачем доведено розмір збитків, з огляду на наступне.

Згідно пункту 8.4 статті 8 Договору в редакції додаткової угоди № 13 від 29.09.2017 до Договору, у випадку понесення продавцем витрат, а саме притягнення продавця до відповідальності за невиконання або неналежне виконання фінансових зобов`язань за договорами:

-постачання природного газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації її Покупцю;

-розподілу природного газу (оператором ГРМ), об`єму газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації Покупцю;

-транспортування природного газу магістральними трубопроводами (оператором ГТС), об`єму газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації її покупцю;

у вигляді сплати неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасні розрахунки (оплати), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані продавцю та сплачені ним на користь відповідних постачальників послуг, підлягають відшкодуванню покупцем на письмову вимогу продавця.

З матеріалів справи випливає, що позивач обґрунтовує свої вимоги неналежним виконанням відповідачем свої зобов`язань по оплаті поставленої теплової енергії в гарячій воді за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 31.07.2013 № 4313/082023/с, укладеного між сторонами, що призвело до понесення збитків у вигляді додаткових витрат (штрафних санкцій та судового збору) на загальну суму 158 604,04 грн. сплачених Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", згідно рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі № 917/2135/19 платіжним дорученням від 12 січня 2021 року № 43/93659.

Твердження позивача про невиконання відповідачем своїх обов`язків по договору підтверджується також актами звірки розрахунків між позивачем та відповідачем, які наявні в матеріалах справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що додаткова угода № 13 від 29.09.2017 була підписана з протоколом розбіжностей від 28.09.2017 № 1 , якою п. 8.4 статті 8 договору виключений та просить суд відмовити в задоволенні позову. Також відповідач звертає увагу на те, що рішенням господарського суду Полтавської області від 18.02.2021 в справі № 917/223/20 з КП «Теплоенерго» на користь позивача стягнуто штрафні санкції, в т.ч. за період з жовтня 2018 по вересень 2019, що в разі задоволення позовних вимог в даній справі призведе до подвійного притягнення відповідача до відповідальності.

Суд не приймає доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, за наступного.

Додаткова угода від 29.09.2017 № 13 до Договору підписана та скріплена печатками обох сторін без зазначення, що вона підписана відповідачем з протоколом розбіжностей та без додавання протоколу розбіжностей.

Протокол розбіжностей від 28.09.2017 №1 до додаткової угоди № 13 до Договору підписаний лише директором Комунального підприємства "Теплоенерго", з боку ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" не підписаний.

Таким чином, вказаний Протокол розбіжностей є одностороннім правочином, а тому не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. с. 77-79 ГПК України, що підтверджує факт виключення п. 8.4. ст. 8 Договору.

Зазначені вище фактичні обставини були встановлені рішенням господарського суду Полтавської області від 23.12.2020 в справі № 917/1434/20, яке було залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.03.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доводи відповідача про подвійне притягнення відповідача до відповідальності, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України, в разі задоволення позовних вимог, за наявності рішення господарського суду Полтавської області від 18.02.2021 в справі № 917/313/18 стягнення з КП «Теплоенерго» на користь позивача штрафних санкцій за період з жовтня 2017 по квітень 2018 суд не приймає з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 19.07.2018 р. у справі №917/313/18 позов Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" заборгованість у розмірі 28 466 919,09 грн., пеню - 1 262 514,72 грн., 3% річних - 234 734,07 грн., інфляційні - 530 634,04 грн., 476 359,75 грн. витрат по сплаті судового збору.

У той же час, в даній справі позивачем висуваються вимоги про відшкодування збитків у вигляді штрафних санкцій, нарахованих позивачу за прострочення оплати теплової енергії, та визначені рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі № 917/2135/19.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

А отже, штрафні санкції, стягнуті з відповідача за рішенням господарського суду Полтавської області від 19.07.2018 р. у справі №917/313/18 та збитки, які поніс позивач, сплативши судовий збір та штрафні санкції, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті поставленої теплової енергії в гарячій воді мають різну правову природу відповідно до ст. 611 ЦК України, та є різними наслідками, які настають у разі порушення зобов`язання.

Таким чином, право позивача, за порушення зобов`язання вимагати відшкодування збитків незалежно від стягнення штрафних санкцій передбачено чинним законодавством України та умовами укладеного між сторонами Договору.

Позивач вжив всіх необхідних обов`язкових заходів для належного виконання умов Договору, а саме звернувся з претензією відповідно до п. 10.2 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

За п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Софіївська, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (вул. І.Приходька, 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 158 604,04 грн. збитків; 2 379,06 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.08.21

Суддя Киричук О.А.