РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/577/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом: Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор"

вул. Куроп`ятникова, 50-Б, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009

e-mail:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс"

вул. Незалежності, б.42, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

e-mail:

про стягнення 132300,00грн

без повідомлення (виклику) сторін

Державною установою "Кропивницький слідчий ізолятор" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс" про стягнення 132300,00 грн за відшкодування вартості втраченого майна.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов Договору відповідального зберігання №20/050 від 06.11.2020 в частині своєчасного та належного повернення прийнятого на зберігання майна.

Ухвалою суду від 08.06.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути зазначені недоліки.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.06.2021, після усунення позивачем недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ст.165,166,251 ГПК України вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на позовну заяв, відповіді на відзив, заперечень.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у даній справі та встановлення строків для подання заяв по суті справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Сторони клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявили.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву, у встановлений судом строк, без поважних причин, не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

06.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс" (Продавець) та Державною установою "Кропивницький слідчий ізолятор" (Покупець) укладений договір купівлі-продажу № 20/049/Г-284 (надалі - Договір № 20/049/Г-284).

Відповідно до п. 1.1 Договору №20/049/Г-284 Продавець зобов`язався передати у власність покупця, а Покупець - прийняти і оплатити товар:

- Сповіщувач ємнісний СЄ-2 ТУ-У 31.6-1411998-09:2011, кількістю 7 шт., ціною 14000,00грн без ПДВ, сумою 98000,00грн без ПДВ;

- Контролер СОЕ ТУ У 31.6-2:2012, кількістю 1 шт., ціною 12250,00грн без ПДВ, сумою 12250,00грн без ПДВ;

Загальна сума з ПДВ: 132300,00грн.

Згідно з п. 3.1-3.5 Договору №20/049/Г-284 вид розрахунку: безготівковий. Оплата проводиться в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця після отримання товару. Платежі здійснюються тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Оплата здійснюється протягом 30 календарних днів. після отримання видаткової накладної. Загальна сума договору становить 132300,00грн, у т.ч. ПДВ - 22050,00грн.

Відповідно до п.4.1-4.4 Договору №20/049/Г-284 право власності на товар у Покупця виникає з моменту передачі товару продавцем. Поставка здійснюється партіями на рахунок Продавця на підставі заявки Покупця. Строк поставки товару до 06.11.2020. Товар повинен бути затарений та упакований Продавцем таким чином, щоб виключити псування або знищення його на період від передачі до прийняття товару Покупцем.

Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31.12.2020, в частині виконання зобов`язань до повного виконання взятих на себе зобов`язань Сторонами (п. 9.1 Договору №20/049/Г-284).

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору №20/049/Г-284 згідно з видаткової накладної № ІЦ-0000055 від 06.11.2020 відповідач поставив позивачу товар на суму 132300,00грн.

Позивач, в свою чергу, на виконання взятих на себе зобов`язань платіжним дорученням № 992 від 06.11.2020 перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 132300,00грн.

06.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс" (Зберігач) та Державною установою "Кропивницький слідчий ізолятор" (Поклажодавець) був укладений договір № 20/050 відповідального зберігання (надалі - Договір № 20/050).

За умовами Договору № 20/050 (п. 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 3.2) Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне безоплатне зберігання згідно Акту приймання-передачі товарів (Додаток до договору), який є невід`ємною частиною договору, наступне майно:

- Сповіщувач ємнісний СЄ-2 ТУ-У 31.6-1411998-09:2011, кількістю 7 шт., ціною 16800,00грн з ПДВ, сумою 117600,00грн з ПДВ;

- Контролер СОЕ ТУ У 31.6-2:2012, кількістю 1 шт., ціною 14700,00грн з ПДВ, сумою 14700,00грн з ПДВ;

Разом: загальна сума з ПДВ: 132300,00грн.

Місце зберігання: м. Ніжин Чернігівської області, вул. Незалежності, 42.

Зберігач зобов`язався:

прийняти всі необхідні міри для забезпечення зберігання майна в належному стані в період дії цього договору;

нести відповідальність за втрату або ушкодження майна Поклажедавця, що знаходиться у нього, незалежно від причин ушкодження або втрати з моменту одержання майна від Поклажодавця до закінчення терміну його зберігання;

повернути майно Поклажодавцю по першій вимозі.

Поклажодавець зобов`язався надати Зберігачеві майно в день підписання цього договору.

Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у Зберігача повністю або частково майно, яке знаходиться на зберіганні.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 28.02.2021 (п.7.1 Договору № 20/050).

06.11.2020 сторонами був складений, підписаний та скріплений печатками сторін акт приймання-передачі товару на відповідальне зберігання (додаток до Договору № 20/050), згідно якого Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання товар за кількістю та по якості, а саме:

- Сповіщувач ємнісний СЄ-2 ТУ-У 31.6-1411998-09:2011, кількістю 7 шт., ціною 16800,00грн з ПДВ, сумою 117600,00грн з ПДВ;

- Контролер СОЕ ТУ У 31.6-2:2012, кількістю 1 шт., ціною 14700,00грн з ПДВ, сумою 14700,00грн з ПДВ;

Разом: загальна сума з ПДВ: 132300,00грн.

08.02.2021 позивач звертався до відповідача з проханням (лист № 14/839/) повернути прийняте на зберігання майно, визначене у Договорі №20/050 від 06.11.2020.

У відповідь на лист позивача відповідач листом від 26.02.2021 № 13 повідомив про те, що згідно з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15.02.2021 Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань в межах проведення кримінального провадження № 0000033 від 18.01.2021 проведено вилучення обладнання, повернення якого передбачено в межах виконання договору відповідального зберігання від 06.11.2020 № 20/050. У зв`язку з невизначеністю термінів повернення обладнання товариству, пропонував продовжити термін виконання договору до 31.12.2021 з оформленням відповідної додаткової угоди.

В подальшому позивач звертався до відповідача з листами від 23.02.2021 №14/1138, від 18.03.2021 №14/1638 та претензією від 28.04.2021 № 14/2695 з вимогою повернути рівну кількість аналогічного майна, що передане на зберігання за договором №20/050 від 06.11.2020 або відшкодувати його вартість, яка становить 132300,00грн.

Відповідач вказані вище вимоги не виконав, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що Договір №20/049/Г-284 від 06.11.2020 та Договір №20/050 від 06.11.2020 підписні сторонами, скріплені їх печатками, що свідчить про набрання ними чинності.

Договір №20/049/Г-284 за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до п.4.1Договору №20/049/Г-284 право власності на товар у Покупця виникає з моменту передачі товару продавцем.

Отже, після передання відповідачем Сповіщувача ємнісного СЄ-2 ТУ-У 31.6-1411998-09:2011, кількістю 7 шт. та Контролера СОЕ ТУ У 31.6-2:2012, кількістю 1 шт., позивачу, останній набув право власності на товар, який є предметом Договору № 20/067/Г-371.

Із змісту Договору №20/050 вбачається, що на його підставі між сторонами виникли правовідносини зберігання.

За змістом ст. 936, 938, 942, 949, 953 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується те, що сторони належним чином виконали умови Договору № 20/050 в частині передачі-приймання на зберігання майна.

Вказаними вище приписами чинного законодавства України (ст. 949, 953 Цивільного кодексу України), як і умовами Договору № 20/050 (п.п. 2.1.3 п. 2.1 п. 2) передбачений обов`язок Зберігача (відповідача) повернути майно Поклажодавцю (позивачу) на першу його вимогу.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача з проханням повернути майно, передане на зберігання за Договором №20/050.

За правилами ст. 74, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вже зазначалось вище, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву у зв`язку з чим дана справа вирішується за наявними в ній матеріалами.

Будь-яких належних і допустимих доказів того, що Державним бюро розслідувань дійсно були вилучені предмети передані позивачем на зберігання відповідачеві останній не надав; при цьому зобов`язання щодо повернення майна позивачеві на першу його вимогу відповідач не виконав.

Статтями 224-226 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. У разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

За змістом ст. 950, 951 Цивільного кодексу України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем, зокрема у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Як вже було вказано вище і як підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, вартість спірного майна становить 132300,00грн.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даної позовної заяви позивачем було сплачено 2270,00грн судового збору, який покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 42, 46, 74, 123, 129, 191, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Імпульс" (вул. Незалежності, б. 42, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600; код 14219908) на користь Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" (вул. Куроп`ятникова, 50-Б, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код 08563783) 132300,00грн та 2270,00грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор