ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"09" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1324/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.,
секретар судового засідання Драганова А.І.
розглянувши заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за вх.№2-923/21 від 22.07.2021 про ухвалення додаткового рішення по справі 916/1324/21
про стягнення 42 680,51 грн
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" про стягнення 42 680,51 грн.
Рішенням суду від 14.07.2021 позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задоволено.

Рішення суду було надіслано сторонам засобами поштового зв`язку на визначені у позовній заяві адреси. Позивачем рішення суду отримано 22.07.2021, а відповідачем 20.07.2021, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення.

22.07.2021, під час перебування судді Щавинської Ю.М. у щорічній відпустці, до канцелярії суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

Ухвалою суду від 02.08.2021р. прийнято заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/1324/21 до розгляду, розгляд заяви призначено в засіданні суду на "09" серпня 2021 р. о 14:45.

09.08.2021р. до суду від відповідача надійшла заява, згідно якої останній просить суд зменшити розмір витрат на професійну допомогу у справі №916/1324/21.

Обґрунтовуючи подані заперечення, відповідач зазначає, що заявлені позивачем до стягнення витрати за надання правової допомоги порівняно зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) не є розумними та співмірними до предмета спору та обсягу наданих послуг.

В судове засідання 09.08.2021р. представники сторін не з`явились.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Водночас, оскільки дана справа розглядалась в порядку спрощеного письмового провадження, тобто судові дебати не проводилися, суд вважає, що заява про розподіл судових витрат, яка була надіслана поштовим зв`язком 19.07.2021р., подана позивачем у строк, передбачений законодавством.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, яка підлягає застосуванню у даному випадку, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомог.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає, що такі витрати склали 5 000 грн.

Відповідно до положень ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Послуги. Загальні положення цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З огляду на предмет договору про надання правової допомоги, об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу представником Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надано суду договір про надання правової (правничої) допомоги №12м/22/44-142-08-21-01353 від 24.03.2021р. (а.с.42-45), додаткову угоду №4/1 від 05.05.2021р. (а.с.71); акт приймання-здачі наданої правової (правничої) допомоги від 16.07.2021р. (а.с.72).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2021р. між адвокатом Адвокатським бюро Тимофієва Євгенія (виконавець) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (замовник) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с.42-45).

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а бюро приймає на себе доручення клієнта про надання обумовленої цим договором правової (правничої) допомоги в інтересах клієнта, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що формою оплати правової (правничої) допомоги є винагорода - гонорар. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно до п. 4.3 договору гонорар складається з суми вартості правової (правничої) допомоги, яка зазначається в актах прийому-здачі наданої правової (правничої) допомоги.

Клієнт оплачує гонорар у строки, визначені п. 4.9 договору, якщо інше не визначено додатковою угодою на конкретно визначене доручення клієнта та в розмірі визначеному в актах прийому-здачі наданої правової (правничої) допомоги, якщо інший порядок не передбачений додатковою угодою (п.4.4 договору).

Відповідно до п. 4.7 договору підтвердженням належного виконання умов цього договору є складання сторонами акту прийому-здачі наданої правової (правничої) допомоги. Якщо клієнт ухилився від підписання акту прийому-здачі наданої правової (правничої) допомоги то правова (правнича) допомога вважається такою, що надана належними чином та в повному обсязі, якщо їх надання підтверджено фактом виготовлення та передаванням документів, фактом вчиненням бюро, відповідно до умов цього договору та додаткових угод до нього, дій на користь клієнта.

Оплата винагороди та витрат, визначених п.4.5 договору, проводиться клієнтом не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання акту прийому-здачі наданої правової (правничої) допомоги (п.4.9 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до його виконання, але не довше ніж до "31" грудня 2021 року включно, незалежно від обсягу та стадії виконання будь-якого конкретного доручення клієнта за цим договором (п. 8.1 договору).

05.05.2021р. між адвокатом Адвокатським бюро Тимофієва Євгенія (виконавець) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" укладено додаткову угоду №4/1.

Пунктом 1 додаткової угоди сторони погодили, що дана додаткова угода визначає зміст надання правової (правничої) допомоги клієнтові бюро, а також порядок оплати гонорару за надання правової (правничої) допомоги щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" () за договором № 12с/107/53- 142-01-19-00956 від 02.07.2019.

Пунктом 3 додаткової угоди сторонами погоджено фіксований розмір гонорару в сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. за надану правову (правничу) допомогу клієнту.

Порядок оплати гонорару: протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт. Клієнт може здійснити авансовий платіж (п.5 додаткової угоди).

Як вбачається з наданого позивачем акту приймання-здачі наданої правової (правничої) допомоги від 16.07.2021р. (а.с.72), адвокатським бюро Тимофієва Євгенія надано наступні послуги:

- ознайомлення з документами пов`язаними з договором № 12с/107/53-142-01-19-00956 від 02.07.2019;

- надання консультацій;

- складання позову. Складання розрахунку заборгованості за договором;

- складання процесуальних документів по справі №916/1324/21 - заява про розгляд справи без участі позивача.

Вказаним актом сторони підтвердили факт належного отримання послуг відповідно до положень договору №12м/22/44-142-08-21- 01353 від 24.03.2021 та додаткової угоди №4/1 від 05.05.2021 та зазначили про відсутність претензій стосовно послуг.

Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність позивачем факту надання йому правничої допомоги та факту оплати послуг.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

В той же час, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В той же час необхідно розрізняти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Тлумачення законодавчих норм, що регулюють зменшення та розподіл судових витрат висловлено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, яка цілком враховується судом відповідно до положень ст.236 ГПК України.

Так, приймаючи означену постанову, об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а, натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що подане Товариством з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу не містить достатніх обґрунтувань щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У постанові від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 Верховний Суд посилається також на висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі №905/1795/18, та вказує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, судом не можуть бути прийняті витрати, пов`язані із складанням заяви про розгляд справи без участі позивача, оскільки така заява в матеріалах справи відсутня та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в рамках даної справи не заявлялась.

Суд також враховує, що даний спір, який розглядався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору поставки, не потребує вивчення великого обсягу доказів.

За таких обставин, суд, з огляду на наведені вище положення Закону, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тощо, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 232, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вх.№2-923/21 від 22.07.2021) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" (65007, Одеська область, м. Одеса, вул. Ватутіна Генерала, буд.14, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул. Назарівська, буд.3, ) в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, буд.4, ) 3 500 /три тисячі п`ятсот/ грн витрат на правову допомогу.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст складено 13.08.2021р.

Суддя Ю.М. Щавинська