УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18 серпня 2021 року м. Чернігівсправа №927/880/21

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Белова С.В. у порядку наказного провадження розглянуто заяву №б/н від б/д та додані до неї документи, які подані заявником (стягувачем):

Приватним акціонерним товариством «УКпостач»,

; вул. Залізнична, 31-С, м. Дергачі, Харківська область, 62301

ел .адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

до боржника: Фізичної особи-підприємця Конош Марини Василівни,

АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 209856,60 грн

Без виклику учасників справи

Приватне акціонерне товариство «УКпостач» звернулося до Господарського суду Чернігівської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Конош Марини Василівни 209856,60 грн, з яких: 127650,00 грн передплати та 82206,60 грн штрафу.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником договору поставки №004029 від 27 серпня 2020 року.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.150 ГПК України, відповідно до п. 4, 5 ч. 2 якої у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника та обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. бПитання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведених приписів, при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази, на підтвердження заявлених ним вимог та обставини їх виникнення.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що Приватне акціонерне товариство «УКпостач» пред`являє вимоги до Фізичної особи - підприємця Конош Марини Василівни про стягнення 209856,60 грн, з яких: 127650,00 грн передплати та 82206,60 грн штрафу.

У поданій заяві заявник зазначає, що 27.08.2020 між Фізичною особою - підприємцем Конош Мариною Василівною (продавець) та Приватним акціонерним товариством «УКпостач» (покупець), укладено договір поставки №004029, у доказ чого заявником до заяви додано копію договору №004029 від 27.08.2020.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунок за отриманий товар здійснюється Покупцем за передоплатою в розмірі 50%, решта 50% сплачується Покупцем по факту поставки Товару.

Заявник у заяві зазначає, що згідно умов п. 4.1. Договору поставки №004029, 28.08.2020 Покупець здійснив передоплату у розмірі 127650,00 грн, що складає 50% від загальної суми Договору.

Разом з тим, у доказ своїх вимог заявником до заяви додано платіжне доручення №3653 від 28 серпня 2020 року на суму 127650,00 грн, у призначенні платежу якого зазначено: сплата за вентилятор Аналізатор згідно договору №004018 від 27.08.2020, рахунок 881 від 27.08.2020. Тоді як, заявник у заяві посилається на укладений між сторонами договір поставки №004029 від 27.08.2020, копію якого додано до матеріалів справи.

Договору №004018 від 27.08.2020, який зазначено у призначенні платежу платіжного доручення №3653 від 28 серпня 2020 року на суму 127650,00 грн, заявником суду не надано.

З наведеного вбачається невідповідність зазначених заявником у заяві обставин справи та матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не зазначено обставини, на яких ґрунтуються усі його вимоги та не надано доказів на їх підтвердження щодо виникнення такого розміру заборгованості саме за спірним Договором.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно п. 1, 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу та якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «УКпостач» (; вул. Залізнична, 31-С, м. Дергачі, Харківська область, 62301) у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Конош Марини Василівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 ) 209856,60 грн.

Ухвала складена та підписана 18 серпня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, що передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/