РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2021Справа № 910/5263/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця (Тверська), буд. 5, Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Гоголя, буд. 1 м. Львів, 79007, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Транспорт" (вул. Рибальська, б.13, офіс 4, Київ, 01001, )

про стягнення 37 467, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Транспорт" (далі - відповідач) про стягнення 37 467, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором поставки №Л/НХ-20178/НЮ від 14.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Транспорт" в обумовлені строки не у повному обсязі поставило позивачу товар (запасні частини до тепловозів 2ТЕ116, М62, 2ТЕ10 Код ДК 021:2015 - 34630000-2), у зв`язку з чим останній просить стягнути з відповідача 37 467, 00 грн штрафу.

Ухвалою від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

У зв`язку з тим, що суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І. перебувала у відпустці, розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, так ухвала суду про відкриття провадження від 05.04.2021 отримана позивачем та відповідачем - 14.04.2021.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України. розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 між АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» (далі позивач, покупець) та ТОВ «Фрам Транспорт» (далі відповідач, постачальник) був укладений договір поставки № Л/НХ-20178/НЮ (далі - договір). Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у 2020 році поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікації № 1 (додаток № 1 до даного договору), а покупець - прийняти і оплатити такий товар. У п. 1.2 договору сторони погодили найменування (номенклатура, асортимент) товару: запасні частини до тепловозів 2ТЕ116, М62, 2ТЕ10, код ДК 021:2015 - 34630000-2 (частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху). Код УКТЗЕД: . Згідно з п. 1.3 договору сторони дійшли згоди, що кількість товару становить 304 шт (визначається в специфікації № 1 (додаток № 1).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що сума цього договору на момент його підписання становить 711 352, 80 грн, у тому числі, ПДВ 20% 118 558, 80 грн.

За умовами п. 5.2 договору поставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі наданої письмової рознарядки/заявки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання продукції, але не пізніше 31.12.2020 року. Зі сторони покупця рознарядку/заявку підписують з урахуванням вимог статуту, щонайменше двоє таких уповноважених осіб: директор виконавчий (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Львівська залізниця», перший заступник директора виконавчого (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Львівська залізниця»; заступник директора виконавчого (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Львівська залізниця»; головний інженер (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Львівська залізниця» (п. 5.2.1 Договору) Згідно з п. 5.3 договору відправлення заявки покупцем (структурний підрозділ «Служба організації та проведення закупівель» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», здійснюється з електронної адреси покупця () на електронну адресу постачальника ().

У п. 5.4 договору сторони погодили місце поставки товару: (НХ) Служба організації та проведення закупівель - код філії 937, 79025, м. Львів, вул. Широка, 2. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару (п. 5.5 договору).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого в строк товару.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і дії до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань.

Судом встановлено, що сторони спору погодили специфікацію № 1, що є додатком № 1 до укладеного ними договору, згідно з якою відповідач зобов`язувався здійснити поставку товару: вкладиш підшипника колінвала нижній, вкладиш підшипника колінвала верхній, вкладиш шатунний нижній, вкладиш шатунний верхній у кількості 304 шт., загальною вартістю 711 352, 80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були складено заявку на поставку товару № НХ Льв-1/6740 від 13.10.2020, а саме: вкладиш підшипника колінвала нижній у кількості 64 шт. та вкладиш підшипника колінвала верхній у кількості 64 шт.

Згідно Акту №1 прийому-передачі від 27.10.2020 р. відповідачем було частково поставлено товар, згідно №НХ Льв-1/6740 від 13.10.2020 р., а саме: вкладиш підшипника колінвала нижній у кількості 34 шт. та вкладиш підшипника колінвала верхній у кількості 34 шт на загальну суму 212 313, 00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару у повному обсязі та у визначені строки не виконав, товар поставлено частково на суму 212 313, 00 грн, у зв`язку із чим є підстави для притягнення його до відповідальності відповідно до п.7.2 договору у вигляді сплати 20% штрафу від вартості непоставленого товару та зобов`язання здійснити поставку непоставленого товару у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір № Л/НХ-20178/НЮ від 14.04.2020 за своєю правовою природою є договором поставки та підставою виникнення у його сторін прав та обов`язків, визначених цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (стаття 664 ЦК України).

Відповідно до ст. 665 Цивільного кодексу України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 620 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

Сторонами за умовами п.5.2 договру узгоджено, що поставка товару проводиться протягом не більше 15 днів з дати відправлення заявки заявки покупцем (структурним підрозділом «Служба закупівель і постачання» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», електронна адреса покупця () на електронну адресу постачальника ().

До матеріалів справи долучено скріншот з електронної сторінки позивача в якості доказу відправлення на визначену у п.5.2 договору адресу відповідача заявки № НХ Льв-1/6740 від 13.10.2020, копія якої долучена до позову.

Однак, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем електронних листів з заявкою на поставку товару № НХ Льв-1/6740 від 13.10.2020.

Водночас, судом встановлено, що умовами укладеного сторонами договору визначений загальний строк виконання зобов`язання з поставки товару.

Так, за умовами п. 5.2 договору поставка товару повинна була бути виконана відповідачем протягом не більше 15 днів на підставі письмової рознарядки/заявки, але у будь-якому разі не пізніше 31.12.2020.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач, попри свою обізнаність з умовами укладеного ним договору та кінцевою датою строку поставки товару (31.12.2020), вчиняв активні дії, спрямовані на виконання свого обов`язку з поставки товару, які могли полягати, зокрема, у зверненні до позивача з листами з проханням повідомити про готовність до приймання продукції тощо.

З огляду на викладене, суд вважає доведеними твердження позивача про те, що відповідачем було допущене порушення виконання його зобов`язань за договором в частині строку виконання поставки товару.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що сторони погодили виконання поставки товару у будь-якому разі не пізніше 31.12.2020, проте відповідачем поставка виконана не була.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України). Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого в строк товару.

Здійснивши власний розрахунок штрафу, суд встановив, що його розмір становить 37 467, 00 грн (187 335, 00 грн * 20%), отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу, що заявлені позивачем є цілком правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі визначеному позивачем, а саме в розмірі 37 467, 00 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано, а також перевіривши надані розрахунки позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Транспорт" (01001, м.Київ, вул. Рибальська, буд.13, офіс 4, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), буд. 5, ) 37 467 (тридцять сім тисяч чотириста шістдесят сім) грн, 00 коп штрафу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 ( дві тисячі сто дві) грн 00 коп. 3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 16.08.2021

Суддя Н.І. Ягічева