ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"02" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/36/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський,6)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Тубольцевої Жанни Іванівни ( АДРЕСА_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Концерну "Військторгсервіс" (03151, місто Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 28-А)

про усунення перешкод у користуванні майном

за участю представників сторін:
від позивача: Оксенчук С.С. - самопредставництво

від відповідача: Синько О.А. - ордер № 593997 від 24.02.2021;

від третьої особи: не з`явився

Історія справи.
1. Короткий зміст позовних вимог Міністерства оборони України.

04.01.2021 Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Тубольцевої Жанни Іванівни, в якій позивач просить суд зобов`язати ФОП Тубольцеву Жанну Іванівну усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №4959, яке розміщене по вул.Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Авангард, вул. Базова, 20, а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі №916/36/21, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.02.2021 о 17:00.

28.01.2021 до суду від Концерну "Військторгсервіс" надійшла заява про залучення його до участі у справі в третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Представник позивача у судовому засіданні 01.02.2021 підтримав клопотання про залучення Концерну "Військторгсервіс" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 01.02.2021 залучено Концерн "Військторгсервіс" до участі у справі №916/36/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, відкладено підготовче засідання у справі на 24.02.2021 о 12:30.

22.02.2021 до суду від Концерну "Військторгсервіс" надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач також просив суд залучити до матеріалів справи додаткові докази (т.1 а.с.85-90).

Протокольною ухвалою суду від 24.02.2021 судом відкладено підготовче провадження на 10.03.2021р. о 10:30, про що відповідача повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

25.02.2021р. до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про надання можливості ознайомитися із матеріалами справи №916/36/21 (т.1 а.с.113).

10.03.2021 до суду від ФОП Тубольцевої Ж.І. надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.127-138).

Протокольною ухвалою від 10.03.2021р. судом було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 24.03.2021 о 10:15.

Крім того судом попередньо було визначено дату для підготовчого засідання, а саме - 29.03.2021р. о 13:45 та дату для розгляду справи по суті, а саме - 07.04.2021р. о 10:30, а також встановлено строки для надання відповіді на відзив до 18.03.2021 та подання заперечень до 24.03.2021.

17.03.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.170-177).

Засідання, які були призначені на 24.03.2021 та 29.03.2021 не відбулися у зв`язку із перебуванням судді Щавинської Ю.М. на лікарняному з 24.03.2021.

07.04.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (т.2 а.с.2-8).

07.04.2021 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування у Міністерства оборони України оригіналу листа від 22.02.2019 № 228/23, доданого ним до позову, який за посиланням МОУ направлявся ФОП Тубольцевій Ж.І. на адресу: м. Одеса, вул. Новогородська, 19-21 засобом поштового зв`язку Укрпошта та оригіналу листа від 22.02.2019 №228/23, який за посиланням МОУ направлявся ФОП Тубольцевій Ж.І. на адресу: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152 , корп. 6. кв. 36 засобом поштового зв`язку Нова пошта.

В судове засідання 07.04.2021, дата якого визначалася судом попередньо, з`явилися представники позивача та відповідача. Представник третьої особи до суду не з`явився, про причини неявки суд не сповістив.

В судовому засіданні позивачем було надано пояснення стосовно того, що оригінали доказів, які просить витребувати відповідач, наявні у Концерну "Військторгсервіс".

Враховуючи надані позивачем пояснення, відповідач усно уточнив резолютивну частину клопотання про витребування доказів та просив суд витребувати такі докази у Концерну "Військторгсервіс".

Судом було запропоновано позивачу надати пояснення з питань, які виникли у відповідача стосовно надіслання листів на адреси Фізичної особи-підприємця Тубольцевої Жанни Іванівни, у зв`язку з чим було відкладено розгляд клопотання про витребування доказів та оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 14.04.2021 о 14:00. Крім того судом попередньо було визначено дату для розгляду справи по суті, а саме - 26.04.2021р. о 15:30.

Про перерву у підготовчому засіданні третю особу було повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

14.04.2021 до суду від Концерну "Військторгсервіс" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т.2 а.с.24) у зв`язку із перебуванням представників на лікарняному через захворювання на COVID-19.

У судовому засіданні 14.04.2021 представник позивача надав суду письмові пояснення (т.2 а.с.30-33) щодо питань, які виникли у минулому судовому засіданні, та додаткові докази направлення та отримання листів №645/12 від 20.06.2019 та №707/32 від 12.07.2019, в якому також просив суд поновити строки для подання таких доказів.

Представник відповідача звернувся до суду з уточненим клопотанням про витребування доказів (т.2 а.с.53-54), згідно якого просив суд витребувати у Концерну "Військторгсервіс" оригінал листа від 22.02.2019 №228/23, доданого позивачем до позову, який за посиланням МО України направлявся ФОП Тубольцевій Ж.І. на адресу: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152 , корп. 6. кв. 36 засобом поштового зв`язку Нова пошта.

Враховуючи клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи, судом було залишено клопотання про витребування доказів відкритим та оголошено перерву у підготовчому засіданні на дату, яка визначалася судом раніше, а саме - 26.04.2021 о 15:30, про що третю особу було повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

26.04.2021 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення стосовно уточненого клопотання відповідача про витребування доказів (т.2 а.с.65-66).

В судове засідання 26.04.2021 з`явилися представники позивача та третьої особи. Відповідач до суду не з`явився, водночас, телефонним дзвінком ним було повідомлено секретаря судового засідання про захворювання його представника та неможливість прибуття до суду.

У вказаному судовому засіданні представником третьої особи було розкрито конверт, який надсилався 25.02.2019р. ФОП Тубольцевій Ж.І. на адресу: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152, корпус 6, кв. 36, та з`ясовано, що у зазначеному конверті містилася копія листа філії "Одеське управління військової торгівлі" концерну "Військторгсервіс" №228/23 від 22.02.2019 та опис вкладення, які, за клопотанням представника третьої особи, були залучені судом до матеріалів справи.

Враховуючи зазначене, судом було запропоновано третій особі надати у наступному судовому засіданні інструкцію, якою керується концерн "Військторгсервіс" при веденні документообігу, та яка має підтвердити кількість виготовлених оригіналів листа.

Враховуючи відсутність представника відповідача у судовому засіданні, судом було залишено клопотання про витребування доказів відкритим та оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.05.2021 о 12:30. Крім того, судом було попередньо визначено дату та час для розгляду справи по суті, а саме 24.05.2021 о 15:30.

Відповідача про перерву у підготовчому засіданні було повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

19.05.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/36/21 до закінчення перегляду справи №903/1030/19 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду (т.2 а.с.93-98).

У судовому засіданні 19.05.2021 представником Концерну "Військторгсервіс" було надано копію інструкції з діловодства Концерну "Військторгсервіс" для залучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник відповідача звернувся до суду із заявою про залучення до матеріалів справи адвокатських запитів (т.2 а.с.112-123) та клопотання про залучення адвокатського запиту за №63 від 23.04.2021, адресованого ТОВ "Нова пошта", та відповіді на адвокатський запит №779 від 13.05.2021 (т.2 а.с.129).

Представник ФОП Тубольцевої Ж.І. також звернувся до суду із клопотанням (т.2, а.с.124-125) про витребування у Міністерства оборони України належним чином завіреної копії договору №181/9-83 від 21.02.2000, укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок".

Крім того представник ФОП Тубольцевої Ж.І. також звернувся до суду із клопотанням (т.2 а.с.128) про витребування у Концерну "Військторгсервіс" оригіналів листів.

Враховуючи необхідність ознайомлення із поданими заявами та клопотаннями, суд залишив відкритими наявні нерозглянуті клопотання та оголосив протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 24.05.2021 о 15:30.

В судовому засіданні 24.05.2021 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №916/36/21, з огляду на таке.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц).

З огляду на те, що правовідносини у справах №916/36/21 та №903/1030/19 не є подібними, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у даній справі.

Протокольною ухвалою 24.05.2021 судом задоволено клопотання позивача від 14.04.2021 про поновлення строку для подання доказів направлення та отримання листів та поновлено йому відповідний строк.

Ухвалою суду від 24.05.2021 задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Тубольцевої Жанни Іванівни про витребування доказів (вх.№13615/21 від 19.05.2021) та зобов`язано Міністерство оборони України надати до суду у строк до 31.05.2021 завірену копію договору №181/9-83 від 21.02.2000, укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок".

Ухвалою суду від 24.05.2021 задоволено клопотання ФОП Тубольцевої Жанни Іванівни про витребування оригіналів доказів (вх.№13638/21 від 19.05.2021) та зобов`язано Концерн "Військторгсервіс" надати до суду у строк до 02.06.2021 оригінал листа від 22.02.2019 №228/23, доданого Міністерством оборони України до позову, який за посиланням позивача направлявся ФОП Тубольцевій Ж.І. на адресу: м. Одеса, вул. Новгородська, 19-21 засобом поштового зв`язку Укрпошта; оригінал листа №645/12 від 20.06.2019, доданого до пояснень Міністерством оборони України від 12.04.2021; оригінал листа №707/23 від 12.07.2019, доданого до пояснень Міністерством оборони України від 12.04.2021, який за посиланням позивача направлявся ФОП Тубольцевій Ж.І. на адресу: м. Одеса, вул. Новгородська, 19-21. У разі неможливості подання таких доказів судом запропоновано третій особі надати пояснення щодо наявності або відсутності оригіналів таких доказів.

Вказаною ухвалою також зобов`язано Концерн "Військторгсервіс" надати до суду у строк до 02.06.2021 копію інструкції з діловодства Концерну "Військторгсервіс", затверджену наказом генерального директора Концерну "Військторгсервіс" №72-АГ від 29.12.2017 у повному обсязі.

Протокольною ухвалою судом було закрито підготовче провадження та призначено справу №916/36/21 до розгляду по суті на 07.06.2021 о 14:00, про що третю особу повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

31.05.2021 до суду від Міністерства оборони України надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи завіреної копії договору №181/9-83 від 21.02.2000 (т.2 а.с.168-169).

03.06.2021 до суду від третьої особи надійшли пояснення (т.2 а.с.182-183), в яких Концерн "Військторгсервіс" також просив суд залучити до матеріалів справи копію наказу від 29.12.2017 №72-АГ та інструкцію з діловодства.

У судовому засіданні 07.06.2021, вислухавши вступне слово позивача, суд встановив відмінність у трактуванні представником позивача позовних вимог порівняно із фактично викладеними позовними вимогами у позовній заяві, у зв`язку із чим позивачу було запропоновано надати письмові пояснення стосовно змісту позовних вимог та оголошено протокольну ухвалу про перерву при розгляді справи по суті до 14.06.2021 о 17:00, про що третю особу повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

11.06.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання клопотання про призначення експертизи та клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи (т.3 а.с.11-15).

11.06.2021 від позивача надійшли письмові пояснення (т.3 а.с.30-31), в яких надав пояснення щодо змісту позовних вимог.

У судовому засіданні 14.06.2021, за результатами розгляду наявних клопотань, судом було задоволено клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання клопотання про призначення експертизи, поновлено відповідачу відповідний строк та відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з підстав, що вирішальне значення для справи має лише лист №228/23 від 22.02.2019, яким, як вказує позивач, було повідомлено відповідача про відсутність наміру продовження дії договору. На листиом № 645/12 від 20.06.2019 та №707/23 від 12.07.2019 позивач в обґрунтування заявлених вимог не посилався, у таких листах фактично міститься відсилання до листа від 22.02.2019).

З урахуванням зазначеного, належність відповідачу підпису на поштових повідомленнях про вручення листіом № 645/12 від 20.06.2019 та №707/23 від 12.07.2019 не має доказового значення у даній справі.

Судом було вислухано вступне слово відповідача та оголошено протокольну ухвалу про перерву при розгляді справи по суті до 05.07.2021 о 12:15. Крім того, судом було визначено резервну дату для розгляду справи, а саме 07.07.2021 о 12:00, про що третю особу повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

22.06.2021 позивачем до канцелярії суду надано супровідний лист та додану до нього копію договору №181/9-83 р. від 21.02.2000.

05.07.2021 представником відповідача надано суду пояснення, в яких останній наголосив, що, з урахуванням положень ч.3 ст. 190 ГПК України, з огляду на відсутність в матеріалах справи ухвали Господарського суду Одеської області про поновлення процесуального строку для надання доказів в іншому складі суду копії листів №645/12 від 20.06.2019, №707/23 від 12.07.2019, повідомлення про отримання відправлення №654, повідомлення про отримання відправлення 652, повідомлення про отримання відправлення №65, копія конверта з довідкою про повернення відправлення №651, подані у судовому засіданні 14.04.2021 до розгляду судом прийматися не повинні, оскільки є такими, що не подані у встановлений строк.

Щодо реєстру відправлення поштової кореспонденції листи вих. №228/1-228/26 від 22.02.2019, опису вкладення до цінного листа на ім`я ФОП Тубольцевої Ж.І. на адресу: АДРЕСА_1 ; накладної 832, одержувач юридична особа Тубольцева, конверту з довідкою про повернення кореспонденції з штрих-номером 832; опису вкладення до цінного листа на ім`я ОСОБА_1 на адресу: м. Одеса, вул. Новгородська, 19-21, накладної 840, одержувач юридична особа Тубольцева, представник відповідача зазначив, що подаючи такі документи поза встановленим законодавством строком на їх подання, позивач взагалі не поставив перед судом питання про поновлення строку для їх подання та не обґрунтував неможливість їх подання в передбачений законом строк, а отже вказані докази судом не можуть бути прийняті.

Оскільки позивачем не було надано витребуваних судом оригіналів листів №228/23 від 22.02.2019, №645/12 від 20.06.2019, №707/23 від 12.07.2019, а відповідачем ставиться під сумнів відповідність поданих копій оригіналам, вказані докази не повинні братися судом до уваги.

Посилання представника третьої особи на те, що відсутність у Концерну "Військторгсервіс" оригіналів листів відповідає Інструкції з діловодства не відповідає дійсності, оскільки розділ 8 цієї інструкції веде мову про порядок проходження документів у структурних підрозділах та надання відповідей, висновків на вхідну кореспонденцію, а в розділі 15 йде мова про вихідну кореспонденцію однакового змісту, адресовану підрозділам Концерну та установам вищого рівня.

Наявні в матеріалах справи копії листів №228/23 від 22.02.2019, №645/12 від 20.06.2019, №707/23 від 12.07.2019 виготовлені із незасвідчених копій, про що свідчить відсутність будь-яких написів посадової особи служби діловодства та відбитку печатки служби діловодства, які мали бути проставлені при виготовлені копії вихідного документа, що залишився в установі перед відправленням листів.

Представником позивача було безпідставно засвідчено копії поданих до суду листів відміткою "згідно з оригіналом", тоді як оригінали та засвідчені належним чином копії у нього та у третьої особи відсутні.

Вміст розкритого у судовому засіданні 24.05.2021 конверту також не може братися судом до уваги, оскільки відповідний лист не є ані оригіналом, ані належним чином засвідченою копією.

Крім того, всі додатки, письмові докази, долучені до пояснень від 18.02.2021, не подані до суду ні в оригіналі, ні в належним чином засвідчених копіях, а тому не можуть розглядатися судом яка належні і допустимі докази та братися судом до уваги.

Крім того, 05.07.2021 представником відповідача також було надано суду заяву про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (т.3 а.с.68).

У судовому засіданні 05.07.2021 судом було розглянуто подане 14.04.2021 представником відповідача клопотання про витребування у Концерну "Військторгсервіс" оригіналу листа від 22.02.2019 №228/23 та відмовлено у його задоволенні з огляду на встановлення обставин відсутності оригіналу такого доказу у третьої особи, оскільки у своїх поясненнях третя особа зазначила, що оригінал такого листа знаходився саме у поштовому відправленні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд оголосив перерву при розгляді справи по суті на 07.07.2021 о 12 год. 00 хв.

07.07.2021 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його захворюванням, про що надано відповідні докази.

У судовому засіданні 07.07.2021 протокольною ухвалою судом було задоволено клопотання відповідача та оголошено перерву до 02.08.2021 о 15:00.

Судом було зазначено, що при вирішенні питання щодо дати наступного судового засідання було враховано перебування судді Щавинської Ю.М. у заздалегідь спланованій відпустці з 14.07.2021.

Про оголошення перерви відповідача про справі було повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

30.07.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про залучення додаткових доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 02.08.2021 судом було оглянуто надані представником позивача документи, а саме: копію листа від 22.02.2019 та оригінали доказів надіслання цього листа відповідачу (вкладення до цінного листа, накладна на адресу м. Одеса, вул. Новогородська, 19-21, оригінал повідомлення про направлення на адресу м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152, корпус 6, кв. 36; експрес-накладна від 25.02.2019); рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №292 за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 152, корпус 6, кв. 36. та №284 за адресою м. Одеса, вул. Новогородська, 19-21, які містять відмітки про отримання відправлення 24.06.2019 особою, яка зазначила про отримання Тубольцевою Ж.І.; реєстр відправлення поштової кореспонденції від 22.02.2019).

Представник позивача у судовому засіданні 02.08.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Міністерства оборони України.

01.08.2016 між Міністерством оборони України, від імені якого діяв Концерн "Військторгсервіс" на підставі договору доручення від 14.06.2016, та ФОП Тубольцевою Ж.І. було укладено договір №ВКС-1262 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів.

Листом від 22.02.2019 №228/23 начальником філії "Одеського управління військової торгівлі" концерну "Військторгсервіс", що діяв від імені Міністерства оборони України, відповідача було повідомлено про закінчення 31.05.2019 терміну дії договору від 01.09.2016 №ВКС-1262 та не продовження з відповідачем договірних правовідносин.

Зазначений лист-повідомлення від 22.02.2019 року № 228/23 було відправлено на адресу реєстрації ФОП (65122, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152, корпус 6, кв. 36) засобами ПАТ "Укрпошта", що підтверджується реєстром на відправлення поштової кореспонденції листи вих. 228/1 - 228/26 від 22.02.2019, описом вкладення до відправлення, накладною 832.

Також лист-повідомлення від 22.02.2019 № 228/23, було відправлено на адресу, яку ФОП вказав в договорі ВКС-1262 (65113, м. Одеса, вул. Новгородська, 19-21), засобами ПАТ «Укрпошта», що підтверджується реєстром на відправлення поштової кореспонденції листи вих.228/1-228/26 від 22.02.2019, описом вкладення до відправлення, накладною 840.

Крім того такий лист було також направлено на адресу ФОП Тубольцевої Ж.І. засобами підприємства "Нова пошта" з використанням сервісу «доставки до дверей», що підтверджується експрес-накладною №8918. Зазначене відправлення відповідач отримав особисто 26.02.2019, що підтверджується скріншотом з сайту "Нова пошта".

Листом № 645/12 від 20.06.2019 відповідача повторно було повідомлено про припинення дії договору №ВКС-1262 від 01.08.2016. Зазначений лист було надіслано засобами ПАТ «Укрпошта» на дві адреси відповідача, а саме: 65122, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152, корпус 6, кв. 36 та 65113, м. Одеса, вул. Новгородська, 19-21. Обидва відправлення були отриманні відповідачем особисто 24.06.2019, про що свідчить копія повідомлень №284 та № 292, з особистим підписом відповідача.

Листом №707/32 від 12.07.2019 відповідач втретє було повідомлено про припинення дії договору №ВКС-1262 від 01.08.2016. Зазначений лист було надіслано засобами ПАТ «Укрпошта» на дві адреси відповідача, а саме: 65122, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152, корпус 6, кв. 36 та 65113, м. Одеса, вул. Новгородська, 19-21. Відправлення №313 було отриманні відповідачем особисто 19.07.2019, про що свідчить копія повідомлення №313 з особистим підписом відповідача, а відправлення №321 відповідач не отримав, відправлення повернулося на адресу відправника, що підтверджується копію конверту з довідкою про повернення.

В електронних системах "Укрпошти" інформація щодо таких відправлень відсутня, оскільки згідно з вимогами Правил надання поштового зв`язку така інформація зберігається протягом шести місяців.

Означені листи у сукупності з оголошенням у газеті "Одеські вісті" (випуск від 09.06.2018 №44 (5068) та повідомленням про припинення договору, розміщеному на веб-сайті ТОВ "Промтоварний ринок" є належними доказами на підтвердження своєчасної відмови орендодавця від пролонгації договору.

Листом від 14.08.2019 №03/1423/6 відповідача було повідомлено про необхідність звільнення торговельного місця та контейнерів від речей.

Незважаючи на те, що термін дії договору закінчився 31.05.2019 та жодних додаткових угод між Міністерством оборони України та відповідачем про продовження терміну дії договору укладено не було, відповідач й надалі продовжує використовувати торговельне місце № 4959, що позбавляє Міністерства оборони України права вільно використовувати зазначене торгове місце та передавати його у користування з метою отримання коштів на рахунки спецфонду Міністерства оборони України.

09.07.2019 та 01.07.2020 комісією у складі із представників Міністерства оборони України Концерну "Військторгсервіс" проведено огляд 50 торговельних місць по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок", у тому числі торговельного місця № 4959, під час якого встановлено, що на вказаному торговельному місці відповідачем здійснюється підприємницька діяльність.

Враховуючи, що договір №ВКС-1257 від 01.08.2016 припинив свою дію у зв`язку із закінченням терміну, на який він був укладений, відповідачем спірне майно використовується за відсутності будь-яких правових підстав, що в свою чергу є підставою для застосування ст.391 ЦК України.

Посилання відповідача на положення ч.4 ст.284 ГПК України та ст.764 ЦК України щодо автоматичного поновлення договору є безпідставним, так як умови договору не передбачають можливості автоматичного продовження цього договору. Крім того, згідно з п. 6.1. договору всі зміни та доповнення до цього договору повинні бути оформлені письмово в двосторонньому порядку.

Позиція відповідача щодо того, що заперечення наймодавця щодо продовження строку дії договору мають бути подані саме протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, а не раніше, є необґрунтованою, що підтверджується сталою судовою практикою, зокрема у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №916/1666/18.

Посилання відповідача на звернення його до Міністерства оборони України з повідомленням про намір укласти договір на новий строк, не відповідають дійсності, жодних доказів отримання Міністерством оборони України такого звернення відповідачем не надано.

Право Міністерства оборони України на користування 50-тю торговими місцями на території ТОВ "Промтоварний ринок", встановлено численними рішеннями судів усіх інстанцій, зокрема у справі №916/1666/18.

Жодного доказу щодо недійсності договору між Міністерством оборони України та ТОВ "Промтоварний ринок" у матеріалах справи не міститься, тому твердження відповідача про відсутність у Міністерства оборони України права на користування вказаним торговельним місцем є лише припущенням.

Твердження відповідача про те, що надання департаментом фінансів відповіді на запит підприємців з реквізитами Міністерства оброни України є підтвердженням Міністерства оборони України дії договору, є хибними та необґрунтованими.

Крім того, відповідачем оренда плата сплачується в сумі, визначеній на власний розсуд, та не є доказом пролонгації договору.

Сплачені кошти на користь Міністерства оборони України вважаються помилково зарахованими, в той же час Міністерство позбавлено можливості їх повернути з урахуванням відмови підприємців надавати реквізити для повернення таких коштів.

3.2. Доводи ФОП Тубольцевої Ж.І.

Протягом одного місяця після закінчення строку договору №ВКС-1262, тобто з 01 червня по 01 липня 2019 року від Міністерства оборони України та його уповноважених представників заяв про припинення або зміну умов договору ФОП Тубольцевій Ж.І. не надходило. Протягом місяця після закінчення строку договору відповідач продовжувала користуватися правом платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру №4959, сплачувала орендну плату.

Взагалі жодні повідомлення від Міністерства оборони України або уповноважених ним осіб протягом 2016-2019 років до відповідача про припинення договору №ВКС-1262 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, повідомлення щодо відсутності у орендодавця бажання продовжувати цей договір, заперечення щодо цього до відповідача не надходили.

Лист від 22.02.2019 №228/23 відповідач не отримував, належні докази його відправки та отримання в матеріалах справи відсутні, опис вкладення та накладна не підтверджують надання послуг поштового зв`язку, а касового чеку РРО позивачем не надано. Крім того наданий позивачем опис вкладення не містить номеру поштового відправлення. Крім того згідно інформації з сайту "Укрпошта" дані щодо поштового відправлення за трек-номером відсутні, тому не зареєстровані в системі.

У накладній, на яку позивач посилається як на доказ направлення листа від 22.02.2019 №228/23, найменуванням адресата визначено: юридична особа "Тубольцева", але у такому статусі відповідач договору не укладала, а тому кореспонденція направлена не ФОП Тубольцевій Ж.І.

Адресою реєстрації ОСОБА_1 як ФОП є АДРЕСА_2 , але під час підписання договору було вказано фактичну адресу місцезнаходження м. Одеса, вул. Новгородська, буд. 19-21, тобто відповідачем зазначено невірну адресу.

Крім того за відсутності опису вкладення до поштового відправлення підприємства "Нова пошта", неможливо встановити, які саме документи було направлено. Крім того, за адресою, зазначеною у накладній, ФОП Тубольцева Ж.І. не знаходиться.

Лист від 22.02.2019 №228/23 підписаний начальником філії "ОУВТ" Концерну "Військторгсервіс" Соловйовою О., яка не є уповноваженою особою Міністерства оборони України.

Підписи на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення з трек-номерами 292, 284 не належать ФОП Тубольцевій Ж.І.

Прийняття орендної плати Міністерством оборони України свідчить про відсутність будь-яких заперечень з його боку щодо виконання відповідачем договору.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 "Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", Міністерство оборони України повинно було повертати отримані кошти, які були зараховані помилково, якщо вважали, що вони такими є. Жодних коштів Міністерство оборони України ФОП Тубольцевій Ж.І. не повертало.

17.02.2020 підприємці, від імені всіх, хто орендує майнові права на торгові місця у Міністерства оборони України, звернулися до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з колективним запитом на отримання інформації з приводу спеціального реєстраційного рахунку, відкритого в Казначействі України (ЕАП), для перерахунку коштів як плати за договором оренди у зв`язку з тим, що вони були змінені.

У відповідь на такий запит інформація була надана, що додатково підтверджує те, що МОУ визнає та не заперечує дії договору, укладеного з відповідачем.

Враховуючи ту обставину, що відповідачу не надходило від орендодавця письмових заперечень проти продовження дії договору на новий строк, як передбачено вимогами ч. 4 ст.284 ГК України та ст. 764 ЦК України, із заявою про припинення договору до орендодавця ФОП Тубольцева Ж.І. не зверталася, відсутні правові підстави вважати, що договір припинив свою дію.

Позов не відповідає обставинам справи та способу захисту, оскільки позивач не являється власником майна, яке передав в оренду, бо не надав правовстановлюючих документів, які б підтверджували це право. Позивач на даний час не володіє торговим місцем, на яке посилається, а спірне торгове місце займають інші особи.

Жодних доказів, які свідчать, що відповідач чинить перешкоди у користуванні спірним торговим місцем, матеріали справи не містять.

Помилково вважаючи, що Міністерство оборони України є первинним користувачем торгового місця №4959 ФОП Тубольцева Ж.І. повідомленням щодо укладання договору про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на новий строк від 17.05.2019 поставила до відома орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та направила підписані зі свого боку екземпляри договору для укладення останнього на новий строк, який з боку Міністерства оборони України підписаний та повернутий не був.

3.3. Доводи Концерну "Військторгсервіс".

Листом від 22.02.2019 №228/23 відповідача було повідомлено про закінчення 31.05.2019 терміну дії договору від 01.09.2016 №ВКС-1262 та відсутність наміру на продовження такого договору, а в подальшому листом від 14.08.2019 №03/1423/6 відповідача було повідомлено про необхідність звільнення торговельного місця та контейнерів від речей. Жодної відповіді від відповідача не надходило, перешкоди у користування усунуті не були.

Лист від 22.02.2019 №228/223 був в оригіналі у двох екземплярах, які були направлені на адреси відповідача, у філії "Південна" концерну "Військторгсервіс" залишилась лише копія такого листа та докази направлення.

Цей лист у сукупності з оголошенням у газеті "Одеські вісті" випуск 17.07.2019 №54 (5177) та повідомленням про припинення дії договору, розміщеним на веб-сайті ТОВ "Промтоварний ринок" свідчить про належне повідомлення відповідача про закінчення терміну дії договору та про його не продовження на новий строк. Жодних додаткових угод з відповідачем щодо продовження строку дії договору не укладалось.

Сплата на сьогоднішній день відповідачем на рахунки Міністерства оборони України 4 000 грн в якості оплати за договором є неправомірною, оскільки за умовами договору орендна плата має бути сплачена на користь саме Концерну "Військторгсервіс"

Незважаючи на те, що термін дії договору закінчився 31.05.2019 та жодних додаткових угод між Міністерством оборони України та відповідачем про продовження терміну дії договору укладено не було, відповідач й надалі продовжує використовувати торговельне місце № 4959, що позбавляє Міністерства оборони України права вільно використовувати зазначене торгове місце та передавати його у користування з метою отримання коштів на рахунки спецфонду Міністерства оборони України.

Здійснення відповідачем підприємницької діяльності на спірному торговельному місці підтверджується актом огляду торговельного місця.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

21.02.2000 між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю „Промтоварний ринок" укладено договір №181/9-83р (т.2 а.с.170-175), відповідно до п.5.1. якого Міністерство оборони України має право протягом 99 років з дня підписання цього договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 торговельними місцями під 20-футові контейнери, що розміщені по вулиці Рожевій на території ТОВ Промтоварний ринок.

Обставина укладання даного договору неодноразово досліджувалась судами та встановлена, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019р. у справі №916/1684/18.

25.04.2000 Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" підписано акт прийому-передачі земельної ділянки з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком, розташованої на території військової частини А-4139 в Одеському гарнізоні на сьомому кілометрі Овідіопольського шляху (т.2 а.с.177).

25.05.2009 між Міністерством оборони України, від імен якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України "Південь" (сторона 1), та громадянкою ОСОБА_1 (сторона 2) було укладено договір №55/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій (т.1 а.с.152), відповідно до умов якого сторона 1 надає стороні 2 право платного користування торговим місцем №4959 на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій для встановлення 20-футових контейнерів, що належать стороні 2.

Пунктом 2.2.4 договору сторони погодили, що при припиненні дії договору або його розірванні сторона 2 зобов`язана вивезти контейнери з території ТОВ "Промтоварний ринок". Строк дії договору встановлений з 25.05.2009 по 25.05.2019 (п.6.1).

14.06.2016 між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено договір доручення №1 (т.1 а.с.16-19), предметом якого, з урахуванням внесених змін додатковою угодою №1 від 06.03.2018 (т.1 а.с.20-22), було доручення Міністерством оборони України та прийняття на себе Концерном "Військторгсервіс" доручення та зобов`язання вчиняти від імені Міністерства оборони України юридичних дій, пов`язаних з укладенням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість 50 місць) на території ТОВ „Промтоварний ринок по вул. Рожевій, в тому числі правом звернення до суду з позовами про тлумачення умов даних договорів, визнання їх недійсними, отриманням та обліком коштів, стягненням заборгованості, штрафних санкцій та представництва інтересів сторін в судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору.

Відповідно до п.2.1. договору доручення №1 від 14.06.2016 (в редакції додаткової угоди №1 від 06.03.2018) мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футових контейнерів згідно з цим договором, з урахуванням Звіту про оцінку майна від 12.01.2018, станом на 31.12.2017 складає 16 925,40 грн. (з ПДВ). Розмір плати за перший місяць за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ „Промтоварний ринок чи після перегляду мінімального розміру плати за одне місце відповідно до п.2.8. цього договору визначається як добуток місячної ринкової вартості права користування земельною ділянкою під 20-футовим контейнером, визначеної за результатами проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності, та щомісячних індексів інфляції (що перевищують 100%) за період з дати проведення оцінки до дати укладення договору (укладення додаткової угоди, застосування підвищеного розміру плати) та є підставою для внесення змін до укладених фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок. В подальшому щомісячно розмір плати за надання права платного користування місцями індексується у поточному місяці (у випадку перевищення 100%) на величину індексу інфляції за попередній місяць. У випадку, якщо за результатами перегляду мінімального розміру розмір плати за перший місяць буде меншим ніж розмір плати за попередній місяць, плата встановлюється у розмірі попереднього місяця.

В силу пункту 5.1 договору №1 від 14.06.2016 договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019. Договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше, ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії.

Умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди (пункту 5.2 договору №1 від 14.06.2016).

01.08.2016 між Міністерством оборони України в особі якого діє Концерн "Військторгсервіс" (сторона-1) на підставі договору-доручення №1 від 14.06.2016 та Фізичною особою-підприємцем Тубольцевою Ж.І. (сторона-2) був укладений договір №ВКС-1262 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, відповідно до якого сторона-1 надає стороні-2 право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (майна) на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а сторона-2 зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цього договору (т.1 а.с.23-25).

Згідно п.1.2 договору для встановлення майна сторона-1 виділяє відкриту територію, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ "Промтоварний ринок", вул. Рожева, торгове місце №4959.

За умовами п. 2.3.3. договору сторона-2 має право передавати право користування майном третім особам (юридичним або фізичним) на термін, що не перевищує дію даного договору з обов`язковим письмовим повідомленням сторони-1. В письмовому повідомленні про передачу права користування майном сторона-2 зазначає повне найменування контрагента та його контактні дані.

Відповідно до п. 2.4.7. договору при припиненні дії договору або його розірванні сторона-2 зобов`язана звільнити виділену територію від майна, розміщеному на ній.

За умовами п.3.1. договору сторона-2 щомісяця сплачує плату шляхом перерахування відповідної суми, вказаної в п.3.2. цього договору, на розрахунковий рахунок сторони-1 на підставі рахунків сторони-1 у період з 10-го по 20-те число поточного місяця.

Загальна вартість наданих послуг по розміщенню 1 (одного) 20-ти футового контейнеру на виділеній території, за цим договором в місяць складає, з урахуванням ПДВ 2680 грн. Вартість послуг по цьому договору може бути переглянута у випадках передбачених законодавством України. У разі зміни розміру оплати, сторона-1 повинна попередити про це сторону-2 в десятиденний строк до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати. Зміна розміру плати оформляється додатковою угодою сторін (п.п.3.2., 3.3. договорів).

Відповідно до п. 7.1. договору останній набуває чинності з 01.08.2016 та діє до 31.05.2019.

Договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше, ніж 2 місяці. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці (п.п.7.2., 7.3. договорів).

Згідно п. 7.4. договору сторона-2, за умови належного виконання умов договору, має переважне право на укладання договору чи внесення змін про продовження терміну дії даного договору згідно вимог законодавства.

Місцем реєстрації сторони-2 у договорі визначено: 65113, м.Одеса, вул. Новгородська, буд. 19-21.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату укладання договору від 01.08.2016, а також на час направлення повідомлення від 22.02.2019 №228/23, у графі місцезнаходження ФОП Тубольцевої Ж.І. було зазначено: 65122, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152, корпус 6, кв. 36.

Листом від 22.02.2019 №228/23 (т.1 а.с.29) начальником філії "Одеського управління військової торгівлі" концерну "Військторгсервіс", що діяв від імені Міністерства оборони України, відповідача було повідомлено про закінчення 31.05.2019 терміну дії договору від 01.08.2016 №ВКС-1262 та не продовження з відповідачем договірних правовідносин.

Зазначений лист-повідомлення від 22.02.2019 року № 228/23 було відправлено на адресу реєстрації відповідача (65122, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152, корпус 6, кв. 36) засобами поштового зв`язку "Укрпошта", що підтверджується реєстром на відправлення поштової кореспонденції листи вих. 228/1 - 228/26 від 22.02.2019 (т.2 а.с.43-44), описом вкладення до відправлення (т.2 а.с.47), накладною 832 (т.2 а.с.48).

Відповідне поштове відправлення було повернуто поштовою установою Концерну "Військторгсервіс" без вручення.

Під час розгляду справи судом було досліджено зміст поштового конверту, який повернувся без вручення відправнику - Концерну "Військторгсервіс" (т.2 а.с.81-85). Судом під час огляду відкриття конверту встановлено, що на конверті міститься штамп відправника філії концерну "Війсьторгсервіс адреса: 65058, м. Одеса, вул. Армійська, 10, а також одержувач ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 . До конверту прикріплено накладну на якій зазначено: відправник - Вий Торг адреса: 65058, м. Одеса, вул. Армійська, 10, а також адресат: "Тубольцева" адреса: 65122, м. Одеса, вул. Люст 152/6, кв. 36, дата оформлення відправлення 26.02.2019. На зовнішній частині поштового конверту прикріплена довідка АТ Укрпошта з позначкою за закінченням встановленого строку зберігання.

Після відкриття вказаного конверту в ньому виявлено 2 документи: лист Філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс на адресу Фізичної особи-підприємця Тубольцевої Ж.І. від 22.02.2019р. №228/23 та опис вкладення. Судом перевірено відповідність листа, що міститься в поштовому конверті наданій представником позивача копії відповідного листа. Відмінностей не виявлено.

Також лист-повідомлення від 22.02.2019 № 228/23 було відправлено на адресу відповідача, вказану у договорі (65113, м. Одеса, вул. Новгородська, 19-21), засобами поштового зв`язку "Укрпошта", що підтверджується реєстром на відправлення поштової кореспонденції листи вих.228/1-228/26 від 22.02.2019 (т.2 а.с.43-44), описом вкладення до відправлення (т.2 а.с.45), накладною 840 (т.2 а.с.46).

Такий лист було також направлено на адресу ФОП Тубольцевої Ж.І. засобами підприємства "Нова пошта" з використанням сервісу «доставки до дверей», у підтвердження чого надав суду експрес-накладну №8918 (т.2 а.с.51). Зазначене відправлення відповідач отримав особисто 26.02.2019, що підтверджується скріншотом з сайту "Нова пошта" (т.2 а.с.52).

З приводу заперечень відповідача щодо неможливості прийняття судом до уваги доказів направлення на адреси ФОП Тубольцевої Ж.І. повідомлення від 22.02.2019 №228/23, суд вказує наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Враховуючи, що завданням підготовчого провадження, в силу положень статті 177 ГПК України, є в тому числі визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, суд зазначає, що під час розгляду справи, на стадії підготовчого провадження у підтвердження надсилання на адресу відповідача повідомлення про припинення дії договору третьою особою було надано копії реєстру на відправлення поштової кореспонденції листи вих. 228/1 - 228/26 від 22.02.2019, описів вкладення до відправлення, накладні №832 та №840, а також експрес-накладну №8918.

В подальшому відповідні належним чином засвідчені копії доказів також були надані і представником позивача разом з клопотанням про поновлення строку на подання доказів, яке судом було задоволено. В той же час, суд зауважує, що помилкове не перерахування позивачем усіх доказів у додатках до пояснень, з огляду на їх подання належним чином і наявність в матеріалах справи як в паперовому вигляді так і в електронній сканованій копії, з урахуванням огляду оригіналів та розкриття поштового відправлення у судовому засіданні, у сукупності дозволяє суду зробити висновок, що не врахування вказаних доказів, як про це стверджує відповідач, буде суперечити завданню господарського судочинства щодо повного та об`єктивного розгляду справи. Посилання відповідача на необхідність вирішення питання поновлення строку іншим складом суду ґрунтується на довільному тлумаченні положень ГПК України.

09.07.2019 створеною комісією, за участю в тому числі директора Концерну "Військторгсервіс" було проведено огляд торговельного місця №4959 та складено акт огляду торговельного місця №4959, яке знаходиться на території ТОВ "Промтоварний ринок" (т.1 а.с.31), яким встановлено, що відповідне торговельне місце, виділене під встановлення 20-футових контейнерів, фактично використовується Лю Фем на підставі договору суборенди.

За зверненням позивача у газеті "Одеські вісті" випуск №54 (5177) від 17.07.2019 розміщено оголошення наступного змісту: "У зв`язку із закінченням терміну дії 43 договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, укладених між Міністерством оборони України (від імені якого діяло ДП МОУ "Південь", в подальшому Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "ОУВТ") та враховуючи відсутність у підприємців ТОВ "Промтоварний ринок" з Міністерством оборони України будь-яких договірних взаємовідносин які б надавали право користування вказаними торговельними місцями, просимо колишніх контрагентів Міноборони звільнити торговельні місця від розміщених на них 20-футових контейнерів шляхом їх демонтажу протягом 7 календарних днів з моменту розміщення цього оголошення, а саме, зокрема, ОСОБА_1 (№4959).

В подальшому, за результатом повторного огляду торговельного місця №4959, комісією, в тому числі у складі начальника філії "Південна" концерну "Військтогсервіс", було складено акт від 01.07.2020 (т.1 а.с.32), яким встановлено, що торговельне місце №4959, виділене під встановлення 20-футових контейнерів, фактично використовується ОСОБА_2 на підставі усної домовленості з Тубольцевою Ж.І.

5. Позиція суду.

5.1 Щодо правовідносин сторін.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Аналіз змісту договору № ВКС-1262 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 01.08.2016 свідчить про те, що вказаний договір за своєю природою є договором найму (оренди), який укладено строком до 31.05.2019.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно із ч. 4 ст. 284 ГПК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Наведені норми визначають можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Відсутність такого заперечення в силу статті 764 ЦК України може мати прояв у мовчазній згоді, і в такому випадку орендар саме в силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 ЦК України.

Враховуючи позиції сторін, для встановлення обставин припинення чи продовження спірного договору, з`ясуванню підлягає обставина продовження користування майном після закінчення строку дії договору та обставина наявності чи відсутності заперечень орендодавця.

У відзиві на позовну заяву відповідачем було визнано продовження користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру.

5.2 Щодо повідомлення про не продовження строку дії договору.
На підтвердження обставини повідомлення відповідача про відсутність наміру продовження договору про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів №ВКС-1262 Концерном "Військторгсервіс" було надано суду копію листа, реєстр на відправлення поштової кореспонденції, описи вкладення та поштові накладні.

Суд зауважує, що законодавцем не встановлено конкретної форми заяви про припинення договору оренди, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Не встановлює законодавець також і обов`язку щодо надсилання такого повідомлення в оригіналі чи копії. Водночас істотне значення у даному випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 21.10.2019 у справі №902/862/15.

Згідно наданих доказів, як вже було зазначено судом, відповідне повідомлення було направлено відповідачу на адресу, зазначену у договорі (реквізити сторін), а також на адресу місцезнаходження, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Щодо висловлених відповідачем заперечень стосовно надіслання повідомлення на адресу, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вказує таке.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (частина друга статті 3 Господарського кодексу України.

Обов`язковою передумовою здійснення господарської діяльності є державна реєстрація суб`єкта господарювання, що забезпечує реалізацію принципів публічності, загальновідомості і достовірності даних про господарюючих суб`єктів; відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу підприємця, як місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Здійснюючи підприємницьку діяльність, підприємець вступає у повсякденні відносини з іншими суб`єктами господарської діяльності, а тому останні можуть потребувати оперативної взаємодії з підприємцем у господарській діяльності, зокрема, задля проведення переговорів, співпраці у здійсненні прав та виконанні обов`язків, вчинення односторонніх правочинів, можливості обміну інформацією за договором. Звідси, зокрема, випливає обов`язок підприємця забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість звернення до підприємця письмово в розумний строк.

Враховуючи, що зазначені ОСОБА_1 під час реєстрації фізичної особи-підприємця відомості щодо місцезнаходження - 65122, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152, корпус 6, кв. 36, в силу положень ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" є достовірними, а також відсутність у договорі положень щодо здійснення листування між сторонами на чітко визначені адреси, суд зазначає про правомірне направлення концерном "Військторгсервіс" повідомлення про не продовження договору на адресу: 65122, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152, корпус 6, кв. 36.

При цьому, враховуючи надання третьою особою оригіналу поштового відправлення за адресою: 65122, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152, корпус 6, кв. 36, яке повернулось до відправника без вручення та яке судом залучено до матеріалів справи (т.2 а.с.81-85), у суду відсутні будь-які сумніви щодо вмісту такого відправлення та факту його направлення.

Крім того, суд також враховує, що відповідне повідомлення було також направлено за адресою: 65113, м. Одеса, вул. Новгородська, 19-21, що підтверджується відповідними доказами, наданими третьою особою та позивачем, оригінали яких були оглянуті судом.

Не спростовано відповідачем також і обставини направлення оригіналу повідомлення №228/23 від 22.02.2019 на адресу відповідача за допомогою поштового сервісу "Нова пошта", яке згідно наданого третьою особою відстеження (т.1 а.с.98) було отримано 26.02.2019. Відповідачем також не доведено, що відправлення, направлене Новою поштою, містило іншій зміст ніж про це вказує позивач.

Не приймаються судом до уваги заперечення відповідача стосовно того, що повідомлення про відсутність наміру продовження дії договору має бути направлено протягом місяця після закінчення строку дії договору, оскільки чинне законодавство не містить заборони на повідомлення орендодавцем орендаря про закінчення договірних відносин після визначеного строку дії договору ще під час його дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019 р. у справі № 906/744/18, від 13.08.2019 р. у справі № 906/740/18 та від 20.02.2020 р. у справі № 916/1256/19.

Істотне значення у даному випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.

Суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду наведені у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (провадження № 12-18гс20).

Так у означеній постанові Верховний Суд зазначив наступне:

"Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 ЦК України та частині другій статті 17 Закону № 2269-XII, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

Відповідно до частини першої статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, негативні наслідки неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця.
З урахуванням наведених висновків, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача факта отримання повідомлення про не продовження дії договору, оскільки отримання/неотримання відповідачем цього повідомлення за адресою його місцезнаходження залежить виключно від волі останнього і не може бути підставою вважати, що позивач, як орендодавець, не вчинив у встановлений строк дій, визначених чинним законодавством, направлених на повідомлення відповідача про відсутність в орендодавця наміру на продовження договору.

Оскільки Філія "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" від імені Міністерства оборони України відповідно до вимог законодавства та положень договору завчасно (26.02.2019) та належним чином вчинила дії щодо повідомлення відповідача про припинення терміну дії договору та відмову від продовження його дії, укладений 01.08.2016 між позивачем та відповідачем Договір №ВКС-1262 є припиненим з 31.05.2019, внаслідок закінчення терміну, на який його було укладено.

Посилання ФОП Тубольцевої Ж.І. на обставини відсутності заперечень з боку позивача щодо продовження дії договору у зв`язку з подальшою оплатою платежів за користування торговим місцем, суд відхиляє, оскільки така оплата не є безумовною підставою для продовження дії зазначеного договору, а такі дії ураховуються у сукупності з іншими діями сторін.

5.3 Щодо способу захисту.
Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (частина четверта статті 291 Господарського кодексу України).

Докази укладання нового договору оренди чи внесення змін про продовження терміну дії договору №ВКС-1262 від 01.08.2016 на підставі пункту 7.4 останнього у матеріалах справи відсутні та сторонами до суду не подані.

Відповідно до частини першої статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як усунення перешкод у користуванні торговельним місцем № 4959 шляхом його звільнення торговельного місця.

Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є належне позивачу право користування і розпорядження майном, а також обставини, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то відпадає і підстава для пред`явлення негаторного позову. Власник має право у даному випадку вимагати лише відшкодування збитків або застосувати інший спосіб захисту свого права. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №916/1666/18, у якій зазначено, що передбачений статтею 391 ЦК спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бочаров проти України" наголошує на тому, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначалося вище, позивачу на підставі укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ "Промтоварний ринок" договору 181/9-83р від 21.02.2000 належить право безкоштовного користування низкою торговельних місць, у тому числі торговельним місцем №4959, відтак суд вбачає, що Міністерство оборони України є титульним володільцем спірного майна.

Згідно з підпунктом 2.4.7 пункту 2.4 договору №ВКС-1262 від 01.08.2016 сторона-2 зобов`язується при припиненні дії договору або його розірванні звільнити виділену територію від майна, розміщеному на ній.

Як вже було зазначено судом за результатом проведення оглядів торговельного місця №4959 комісією в актах від 09.07.2019 та від 01.07.2020 було зафіксовано зайняття такого місця, що свідчить, що відповідачем не звільнено надану йому позивачем в користування територію від розміщеного на ній майна.

Відповідачем в свою чергу до суду не подано жодного доказу на підтвердження наявності у нього будь-якої правової підстави для зайняття спірного торгівельного місця.

При цьому, суд також зазначає, що укладений між сторонами договір №55/2009 від 25.05.2009 не може бути підставою для заняття відповідачем спірного торгового місця, оскільки, по-перше, обидва договори стосуються одного і того самого торгового місця №4959, по друге строк обох договорів визначено до травня 2019, таким чином суд доходить висновку що фактично мала місце новація, оскільки первісний договір, укладений з громадянкою ОСОБА_1 , був замінений новим договором, укладеним між тими ж сторонами з урахуванням її статусу в якості ФОП. При цьому вказаний договір в будь-якому випадку є таким, що припинив свою дію, оскільки в листі від 22.02.2019 №228/23 міститься відповідне повідомлення про відсутність наміру продовження дії договору.

Отже, враховуючи, що договір №ВКС-1262 від 01.08.2016 припинив свою дію у зв`язку з закінченням терміну, на який він був укладений, що свідчить про відсутність на теперішній час між сторонами договірних орендних правовідносин, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів пролонгації договірних відносин, що існували між сторонами до 31.05.2019, або доказів укладення нового договору на право користування торгівельним місцем №4959, а також з огляду на те, що інших доказів наявності правових підстав використання спірного майна відповідачем до суду не подано, що, в свою чергу, є підставою для застосування правової конструкції, передбаченої статті 391 Цивільного кодексу України, суд доходить висновку про належність обраного позивачем способу захисту та задоволення позову, у зв`язку з чим відповідні заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що, незважаючи на те, що позивачем були надані пояснення щодо незмінюваності позовних вимог, і судом розглядаються позовні вимоги в редакції щодо зобов`язання ФОП Тубольцевої Ж.І. звільнити торговельне місце №4959, з огляду на те, що у судових засіданнях представником Міністерства оборони України було зауважено про те, що позивачу на праві користування також належать контейнери, розміщені на торговому місці, що також вбачається з листа від 14.08.2019 №03/1423/6, суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту п.2.4.7 договору від 01.08.2016, що також розкрито у п. 2.2.4. договору від 25.05.2009, вбачається обов`язок вивезення стороною-2 у разі припинення дії договору майна (контейнерів), що розміщено на території виділеної ділянки.

Щодо посилань відповідача на незайняття ФОП Тубольцевою Ж.І. спірного місця для встановлення 20-футового контейнеру, суд вважає що такі заперечення не можуть впливати на рішення щодо необхідності задоволення позову, з урахуванням такого.

Умовами договору від 1.08.2016 ФОП Тубольцевій Ж.І. надано право передавати право користування майном третім особам з обов`язковим письмовим повідомленням сторони-1 договору та на термін, що не перевищує термін дії даного договору. Водночас жодних відомостей щодо наявності письмового повідомлення про передачу в оренду спірного майна третім особам суду не надано.

За таких обставин, з огляду на встановлення судом обставини припинення дії договору 31.05.2019, а також відсутності жодних доказів звільнення ФОП Тубольцевою Ж.І. виділеної території від майна, розміщеного на ній, суд вказує, що обов`язок звільнення торгового місця належить саме ФОП Тубольцевій Ж.І., а не будь-яким іншим особам.

При цьому, суд зауважує, що при наданні оцінки доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи зазначене, суд не надає оцінки іншим доводам відповідача, наведеним в обґрунтування заперечень проти позову.

5.4 Щодо судових витрат.
Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Тубольцеву Жанну Іванівну ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ) усунути перешкоди Міністерству оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський,6, ) у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №4959, яке розміщене по вул.Рожевій на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Авангард, вул. Базова, 20.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тубольцевої Жанни Іванівни ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) судовий збір у сумі 2 102 /дві тисячі сто дві/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 12 серпня 2021 р.

Суддя Ю.М. Щавинська