номер провадження справи 35/138/19-18/40/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2021 справа № 908/3359/19

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Спецмашпром-2000 (юридична адреса 69059, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, б. 40, кім. 9; адреса листування 69091, м.Запоріжжя, пров. Зустрічний, б. 9)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю СТ-ТРЕЙД-ЛТД (69035, м.Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 33, кв. 24; адреса для листування: 69037, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 10-А, офіс 2)

про заборону вчиняти певні дії

господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Пшець Ю.Ю., ордер АР № 1055019 від 19.07.2021

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецмашпром-2000" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "СТ-ТРЕЙД-ЛТД" про усунунення перешкоди у користуванні нерухомим майном та земельною ділянкою кадастровий номер :07:045:0027, розташованим за адресою: м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, 9 шляхом зобов`язання відповідача надати вільний доступ та не чинити перешкод у проїзді/проході до земельної ділянки кадастровий номер :07:045:0027 та об`єктів нерухомості за адресою: м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, б. 9.

Рішенням Господарського суду Запорізької області (суддя Топчій О.А.) від 13.03.2020 у справі № 908/3359/19 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 рішення суду від 13.03.2020 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2021 скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі № 908/3359/19, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Скасовуючи судові акти першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд вказав на недотримання при вирішенні даного спору судами першої та апеляційної інстанцій вимог статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Зокрема вказав наступне:

- Суд визнав передчасним висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що обраний ТОВ "Спецмашпром-2000" спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання ТОВ "СТ-Трейд-ЛТД" надавати безперешкодний доступ до земельної ділянки та об`єктів нерухомості, розташованих на ній, фактично полягає у наданні позивачу права безперешкодно користуватися земельною ділянкою, яка перебуває у користуванні відповідача, а відтак не відповідає змісту суб`єктивного права позивача, з метою захисту якого він звернувся до суду;

- суди помилково ототожнили вимогу позивача (усунення перешкод в користуванні майном, яке він орендує) з таким способом захисту, як встановлення сервітуту (що полягає в отриманні права користування чужим майном), у зв`язку з чим фактично констатували необхідність використання позивачем іншого способу судового захисту його прав, не дослідивши при цьому, чи відповідає він вимогам чинного законодавства;

- Суд визнав передчасним висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що надані ТОВ "Спецмашпром-2000" докази не підтверджують вчинення відповідачем перешкод (як зазначав позивач - шляхом встановлення шлагбауму на в`їзді на територію колишнього тепличного комбінату та вчиненням наїзду на його працівника) у здійсненні ТОВ "Спецмашпром-2000" права користування земельною ділянкою та нерухомим майном, розташованим на ній;

- вирішуючи спір у цій справі, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли висновку про наявність підстав для відмови у позові, у тому числі з тих підстав, що на момент вирішення цього спору відсутнє порушення прав позивача з боку відповідача. Разом з тим, судами не було надано оцінки діям учасників спірних правовідносин у контексті поданих сторонами доказів, зокрема щодо системності та періодичності дій ТОВ "СТ-Трейд-ЛТД" (спрямованих, як зазначало ТОВ "Спецмашпром-2000", на перешкоджання (обмеження) доступу до майна, що ним використовувалося) та наявності чи відсутності правових підстав для вчинення вказаних дій;

- Суд зазначив, що для правильного вирішення спору господарським судами попередніх інстанцій необхідно було з`ясувати, чи має місце порушення, невизнання або оспорювання відповідачем прав позивача з огляду на подані сторонами докази у системному зв`язку з предметом та підставами позову, а також чи буде захист таких прав ефективний за допомогою обраного позивачем способу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021, справу № 908/3359/19 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою від 09.03.2021 справу № 908/3359/19 прийнято до розгляду та присвоєно справі номер провадження 35/138/19-18/40/21, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 06.04.2021. Ухвалою від 06.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву до 12.05.2021. У судовому засіданні 12.05.2021 оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 10.06.2021. Ухвалою від 10.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 07.07.2021; судові засідання з розгляду справи по суті відкладались до 22.07.2021 та до 04.08.2021.

У судовому засіданні 04.08.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судове засідання 04.08.2021 не з`явився, натомість, від позивача 26.07.2021 засобами електронного зв`язку судом отримано письмову заяву, в якій позивач просив розглянути справу без участі його представника, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Суд клопотання позивача задовольнив.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що на підставі договору оренди нерухомого майна від 28.11.2014, укладеного з громадянином Кічігіним Г.О., він є орендарем нерухомого майна, а саме: інв. №420100020 (літ. Н), інв. №42100030, склад удобрення (літ. М), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, б. 9, загальною площею 1110,8 кв. м. На підставі договору оренди землі від 19.05.2015 №00134, укладеного з Запорізькою міською радою, позивач є орендарем земельної ділянки площею 11425 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на якій розташовані будівлі та споруди. Орендоване позивачем майно є частиною колишнього цілісного майнового комплексу тепличного комбінату, власниками/користувачами якого є також ОСОБА_1 та ТОВ СТ-ТРЕЙД-ЛТД. Позивач посилається на те, що з боку відповідача ТОВ СТ-ТРЕЙД-ЛТД чиняться перешкоди в користуванні позивачем орендованим майном, а саме: відповідач перекривав шлагбаумом єдиний проїзд; автомобілем відповідача було збито одного з працівників позивача. Зазначені події підтверджені постановами судів у адміністративних справах. Посилаючись на приписи ст.ст. 395, 396, 759, 386, 391 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

Заявою від 06.04.2021 позивач уточнив позовні вимоги та, посилаючись на необхідність їх уточнення в силу здійснення відповідачем дій щодо перешкоджання доступу позивачу до майна, які усунуті силами правоохоронних органів, з метою ефективного захисту просив: заборонити товариству з обмеженою відповідальністю СТ-ТРЕЙД-ЛТД огороджувати територію, встановлювати ворота, чи інші обмежувальні або огороджувальні засоби, встановлювати пости охорони або інші перешкоди, що унеможливлюють вільний проїзд чи прохід до і по території колишнього цілісного майнового комплексу Тепличного комбінату за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою від 10.06.2021 заява про уточнення (зміну) позовних вимог судом прийнята, оскільки уточнення позовних вимог необхідно для захисту прав позивача у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, що сталася після ухвалення скасованих судових рішень.

Судом розглядаються вимоги про заборону товариству з обмеженою відповідальністю СТ-ТРЕЙД-ЛТД огороджувати територію, встановлювати ворота, чи інші обмежувальні або огороджувальні засоби, встановлювати пости охорони або інші перешкоди, що унеможливлюють вільний проїзд чи прохід до і по території колишнього цілісного майнового комплексу Тепличного комбінату за адресою: м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, 9.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.08.2021 проти заявлених позовних вимог заперечив.

Доводи відповідача, викладені у наданих при новому розгляді справи відзиві на позов та відзиві на уточнену позовну заяву зводяться до наступного:

- позивачем не доведено та не надано належних доказів вчинення відповідачем перешкод у здійсненні позивачем права користування земельною ділянкою та нерухомим майном, розташованим на ній;

- станом на момент подання уточненої позовної заяви, як зазначив позивач, перешкоди у доступі до території і об`єктів нерухомості, які ним орендуються, відсутні, а наявні лише припущення щодо подальшого здійснення ТОВ СТ-ТРЕЙД-ЛТД перешкод у вільному доступі, на підставі яких не можуть ґрунтуватись позовні вимоги.

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Під час розгляду даної справи через введення карантинних обмежень судом застосовувались положення Закону України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, суд вирішив за доцільне розглянути справу у судовому засіданні 04.08.2021 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Громадянином України ОСОБА_2 (орендодавцем) та ТОВ Спецмашпром-2000 (орендарем, позивачем у справі) 28.11.2014 укладений договір оренди нерухомого майна, за умовами якого орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, а саме: інв. №420100020 (літ. Н), інв. №42100030, склад удобрення (літ. М), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, буд. 9, загальною площею 1110,8 кв. м.

Крім того, ТОВ Спецмашпром-2000 (орендарем) та Запорізькою міською радою (орендодавцем) 19.05.2015 укладений договір оренди землі №00134, за умовами якого позивачеві в оренду передано земельну ділянку площею 11425 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, б. 9, та на якій розташовані будівлі та споруди.

Позивач посилається на систематичне порушення відповідачем прав позивача шляхом вчинення перешкод відповідачем у користуванні нерухомим майном та земельною ділянкою, належних позивачеві на праві оренди, які підлягають захисту у судовому порядку.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, заслухавши представника відповідача, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають з наступних підстав.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суду слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див.mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права саме заходами, які прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Чинним законодавством України не встановлено чіткого визначення юридичних фактів, однак із практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції слідує, що юридичними фактами є передбачені законом конкретні обставини, які тягнуть правові наслідки у вигляді виникнення, зміни або припинення правовідносин. Залежно від наявності зв`язку із волею суб`єкта юридичні факти поділяються на події та дії.

Події - це юридично значущі явища, що виникають незалежно від волі людей.

Дії (бездіяльність) - це життєві факти, що є результатом свідомої, пов`язаної з волею діяльності людей, наприклад, правочини, що породжують права і обов`язки; адміністративні акти, які містять приписи зобов`язального характеру; дії, що створюють об`єктивний результат (створення об`єкта інтелектуальної власності). Дії у свою чергу поділяються на правомірні, тобто такі, що відповідають правовим нормам, і неправомірні, які суперечать закону, є правопорушеннями.

Судом встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних або юридичних осіб. Суд встановлює факти, що мають юридичне значення, у випадках неможливості їх посвідчення в іншому порядку.

Рішення суду є правозахисним актом, однак способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Реалізуючи своє право на судовий захист позивач звернувся із позовом за його захистом шляхом заборони ТОВ СТ-ТРЕЙД-ЛТД огороджувати територію, встановлювати ворота, чи інші обмежувальні або огороджувальні засоби, встановлювати пости охорони або інші перешкоди, що унеможливлюють вільний проїзд чи прохід до і по території колишнього цілісного майнового комплексу Тепличного комбінату за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено при первісному розгляді справи та вбачається із матеріалів справи, у березні 2019 року доступ позивача до орендованого ним майна було у перекрито шляхом викопування траншеї на місці в`їзду до території колишнього цілісного комплексу Тепличного комбінату. Траншея була закопана через декілька днів, але на цьому місці було встановлено шлагбаум із постом охорони, яка нікого не пропускала на територію колишнього тепличного комбінату. Також судами досліджувався факт наїзду 18.10.2019 представником відповідача, який вже втретє здійснював перекриття проїзду, на працівника позивача Єфремова С.В., що хотів пройти на роботу без дозволу керівництва відповідача.

На підтвердження наведених обставин позивач посилався на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2019 у справі №336/2144/19 щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2019 відносно керівника ТОВ "СТ-Трейд-Лтд" ОСОБА_3 за встановлення перешкоди для руху транспортних засобів шлагбауму без погодження з органами Національної поліції; постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2020 у справі №334/8343/19 щодо вчинення наїзду водієм ОСОБА_4 на громадянина ОСОБА_5 , який є працівником ТОВ "Спецмашпром-2000".

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0003674) наїзд на громадянина ОСОБА_5 здійснив водій ОСОБА_4 .

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2020 у справі №334/8343/19 встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_4 , провадження у справі закрито за закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

Також позивачем подано до суду: заяви свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 (в яких зазначено, що ці особи є працівниками ТОВ "Спецмашпром-2000"); заяву свідка ОСОБА_8 ; листи ФОП Манагарова С.В. про зменшення розміру орендної плати; листи ФОП Анісенко О. О. про припинення договору суборенду; акти про неможливість потрапити до об`єкту оренди, які підписані фізичними особами-підприємцями Манагаровим С.В., ОСОБА_9 , Крєтовим Д.В.

Відповідно до копії витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2020 (номер кримінального провадження 0000076) та копії витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.07.2020 (номер кримінального провадження 0000154), 17.07.2020 та 30.07.2020, відповідно, директор ТОВ «СТ-ТРЕЙД-ЛТД» Осипов Д.В. разом із працівниками ТОВ «ЛВ ГРУПП», перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, 9, самовільно, всупереч установленому законом порядку, перекрили в`їзд на територію ТОВ «Спецмашпром-2000».

За поясненнями позивача, 16.07.2020 відповідачем укладений договір про надання охоронних послуг і 17.07.2020 охоронна компанія перекрила позивачу доступ до належного майна, який поновлено лише після втручання поліції, однак 30.07.2020 працівники охоронної організації та відповідача встановили ворота та заблокували проїзд до території позивача. Силами правоохоронних органів проїзд було розблоковано, а знаряддя злочину вилучено органами поліції й заарештовано судом. За доводами позивача, оскільки відповідач вважає себе користувачем земельної ділянки і заперечує існування дороги, яка веде до майна позивача, є всі підстави передбачати порушення прав позивача на вільний доступ до майна, яким він володіє на законних підставах, тому просить захистити його права шляхом певної заборони.

Враховуючи викладене та на виконання вказівок Верховного Суду у постанові від 21.01.2021 у даній справі, які є обов`язковими під час нового розгляду справи в силу ст. 316 ГПК України, суд дійшов висновку щодо доведеності факту систематичного порушення відповідачем прав позивача шляхом вчинення перешкод у користуванні нерухомим майном та земельною ділянкою, які знаходяться у користуванні позивача на праві оренди.

Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 "Захист права власності" цього Кодексу.

За змістом статті 395 Цивільного кодексу України видами речових прав на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Водночас згідно зі статтею 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частиною другою статті 386 глави 29 "Захист права власності" Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні наведеної норми право власності може бути порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем має бути лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17.

Слід також приймати до уваги норми ч. 1 ст. 396 Цивільного кодексу України, згідно з якими особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Враховуючи наведені норми права, вимоги позивача щодо заборони ТОВ СТ-ТРЕЙД-ЛТД огороджувати територію, встановлювати ворота, чи інші обмежувальні або огороджувальні засоби, встановлювати пости охорони або інші перешкоди, що унеможливлюють вільний проїзд чи прохід до і по території колишнього цілісного майнового комплексу Тепличного комбінату за адресою: м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, 9, є належним способом захисту, який веде поновлення порушеного права

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, а позивачем здійснення відповідачем переш до у користуванні належним позивачу майном на праві оренди та необхідність застосування судом до відповідача певних заборон доведено.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Відповідно до роз`яснень викладених у абз. 1 п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7, у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Матеріалами справи підтверджується, що при апеляційному та касаційному оскарженні судових рішень у даній справі позивачем сплачено 2881,50 грн. та 3842,00 грн. судового збору. При цьому судовий збір сплачувався виходячи з розміру ставок судового збору, визначених ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в діючих на той час редакціях: за подання апеляційної скарги - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви та за подання касаційної скарги - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки за результатами розгляду апеляційної та касаційної скарги оскаржувані позивачем судові акти скасовано та враховуючи, що при новому розгляді справи рішення прийнято на користь позивача, суд визнав за необхідне стягнути витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги з відповідача у справі на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «СТ-ТРЕЙД-ЛТД» (69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 33, кв. 24; адреса для листування: 69037, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 10-А, офіс 2; ідентифікаційний код 34595340) огороджувати територію, встановлювати ворота, чи інші обмежувальні засоби, встановлювати пости охорони, або інші перешкоди, що унеможливлюють вільний проїзд чи прохід до і по території орендованих об`єктів нерухомості товариством з обмеженою відповідальністю Спецмашпром-2000 (юридична адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, б. 40, кім. 9; адреса листування: 69091, м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, буд. 9; ідентифікаційний код 31075563), які знаходяться на орендованій земельній ділянці кадастровий номер: :07:045:0027, за адресою м. Запоріжжя, пров. Зустрічний 9, колишнього цілісного майнового комплексу Тепличного комбінату. Видати наказ.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю СТ-ТРЕЙД-ЛТД (69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 33, кв. 24; адреса для листування: 69037, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 10-А, офіс 2; ідентифікаційний код 34595340) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Спецмашпром-2000 (юридична адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, б. 40, кім. 9; адреса листування: 69091, м. Запоріжжя, пров. Зустрічний, буд. 9; ідентифікаційний код 31075563) 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) судового збору, 2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну грн. 50 коп.) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги та 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп.) судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 18.08.2021.

Суддя В.В. Левкут