ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року Справа № 923/631/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Ремонтно-будівельне управління № 1"

до Фізичної особи - підприємця Зоря Ірини Анатоліївни

про зобов"язання зачинити ворота

за участю представників:

позивача: Мунтян А. А.

відповідача: Заремба М. В., Зоря І.А.

Приватне акціонерне товариство "Ремонтно-будівельне управління № 1"

(позивач) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця Зоря Ірини Анатоліївни (відповідач), яким просить зобов"язати відповідача зачинити ворота, які межують з земельною ділянкою позивача за адресою м. Херсон вул. Фонтанна 7А.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021, справу розподілено судді Литвиновій В.В.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

15.06.2021 р. протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.08.2021 р.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, стверджує, що відкриті ворота, які межують з земельною ділянкою відповідача, призвели до порушення його прав внаслідок розкрадання та псування його майна третіми особами, просить суд зобов`язати відповідача зачинити ворота, які межують з земельною ділянкою Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-будівельне управління №1» та знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Фонтанна, 7-А.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві посилається, що додані позивачем до позову копії документів не підтверджують причетність відповідача до проникнення на територію позивача невідомих осіб або сам факт такого проникнення через винні дії відповідача. Вказані ворота були встановлені відповідачем без порушення земельних прав позивача, а їх відкритий стан можна прирівняти до стану їх відсутності, коли таких воріт не було на межі земельних ділянок. Поява (встановлення відповідачем) таких воріт на межі земельних ділянок, на думку відповідача, не створила для позивача будь-яких наслідків, оскільки право проїзду на територію відповідача у позивача немає, а тому права вимагати від відповідача відкриття/закриття таких воріт у позивача немає.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представників, які прибули в судове засідання, суд

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Ремонтно-будівельне управління №1» (далі - позивач, ПАТ «РБУ №1») у позові стверджує, що 11 січня 2021 року у м. Херсон за адресою: вул. Фонтанна, 7-А, на території ПАТ «РБУ №1» групою осіб здійснено проникнення, розкрадання та псування майна, у зв`язку з чим Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області відкрито кримінальне провадження від 11.01.2021 року. 26 лютого 2021 року невідомими особами повторно здійснено проникнення на територію Позивача, у зв`язку з чим Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області відкрито кримінальне провадження від 26.02.2021 року.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що земельна ділянка ПАТ «РБУ №1» межує з земельною ділянкою Фізичної особи-підприємця Зоря Іриною Анатоліївною (далі - Відповідач, ФОП Зоря I.A.).

Матеріалами справи підтверджується, що 03 березня 2021 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача претензію (а.с.8,9). Згідно вищезазначеної претензії Позивачем було наголошено, що на території земельної ділянки ФОП Зоря I.A., яка межує з земельною ділянкою ПАТ «РБУ №1» є ворота, які постійно знаходяться у відчиненому стані, та, зважаючи на відсутність будь-яких засобів охорони на земельній ділянці Відповідача, з метою запобігання здійснення повторних кримінальних правопорушень, Позивач просив зачинити ворота, які суміжні з земельною ділянкою Відповідача.

Позивач звертає увагу суду, що оскільки Відповідач не відреагував на Претензію, останній, на думку Позивача, порушує його законні інтереси та сприяє поширенню здійснення повторних кримінальних правопорушень на території ПАТ «РБУ №1».

Суд погоджується з позицією відповідача, що посилання позивача на статтю 316 Цивільного кодексу України, статті 91,96,103 Земельного кодексу України є безпідставними, оскільки положення вказаних правових норм вказують на випадки нецільового використання земельної ділянки чи завдання незручностей для сусідських ділянок внаслідок нецільового використання власної земельної ділянки, що не відповідає викладеним позивачем у позові обставинам, оскільки спору щодо нецільового використання відповідачем своєї земельної ділянки немає і суперечки між сторонами з цього приводу відсутні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Конституція гарантує можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагається, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим тобто порушення дійсно повинно мати місце і стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів позивача. Отже, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Внаслідок цього захисту має реально відбуватися припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта та відновлення порушених прав.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Виходячи зі змісту статей 4 ГПК України та 15, 16 ЦК України, підставою для захисту господарським судом цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання або оспорення. Відтак, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ворота були встановлені відповідачем без порушення земельних прав позивача, їх встановлення на межі земельних ділянок не створило для позивача будь-яких наслідків, оскільки право проїзду на територію відповідача у позивача немає, використання відповідачем власних воріт на власний розсуд є захищеним правом відповідача. Суд констатує відсутність порушеного права позивача, а відтак, і підстав для задоволення позову .

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підстав вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1.Відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 11.08.2021.

Суддя В.В.Литвинова