ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2021 р. Справа № 922/2830/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (адреса: 61093, м. Харків, вул. Болбачана Петра, буд. 54; )
до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Великобурлуцької районної державної адміністрації (територіальний центр) (адреса: 62602, Харківська обл., Великобурлуцький р.-н, смт. Великий Бурлук, вул. Червоноармійська, буд. 37; )
про стягнення 3681,63 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків (далі по тексту - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Великобурлуцької районної державної адміністрації (територіальний центр), смт. Великий Бурлук, Харківської обл. (далі по тексту - відповідач) 3681,63 грн, з яких:

3236,77 грн. заборгованості за спожитий природний газ;

160,15 грн. пені;

47,62 грн. 3% річних;

237,09 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) № 41DB617-270-20 від 30.01.2020 щодо повного та своєчасного проведення розрахунків за спожитий природній газ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2021 відкрито провадження у справі № 922/2830/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 19.07.2021.

Копію зазначеної ухвали позивач отримав, про що свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення № 019509/2, згідно з яким направлялась поштова кореспонденція (а. с. 30).

Проте, надіслана на адресу відповідача копія ухвали від 19.07.2021 повернулася на адресу суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 31-34). Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду справи, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд судом справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 30.01.2020 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) № 41DB617-270-20 (далі за текстом договір; а. с. 7-10), за змістом якого за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2020 році природний газ (далі газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором за кодом ДК 021:2015-09120000-7 газове паливо (природний газ (п. 1.1 договору).

За умовами п. 1.3 договору планові обсяги постачання газу по місяцях:

січень 2020 0,726 тис. куб. м.;

лютий 2020 0,780 тис. куб. м.;

березень 2020 0,750 тис. куб. м.;

квітень 2020 0,350 тис. куб. м.;

травень 2020 0,050 тис. куб. м.;

червень 2020 0,020 тис. куб. м.;

липень 2020 0,010 тис. куб. м.;

серпень 2020 0,010 тис. куб. м.;

вересень 2020 0,020 тис. куб. м.;

жовтень 2020 0,450 тис. куб. м.;

листопад 2020 0,750 тис. куб. м.;

грудень 2020 0,789 тис. куб. м.

За змістом п. п. 3.2, 3.6 договору ціна газу становить 6,666668 грн за один куб. м., крім того, компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,15719 грн за один куб. м. Всього ціна з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 6,823858 грн за один куб. м. Податок на додану вартість становить 1,364772 грн за один куб. м. Всього ціна газу за один куб. м. становить 8,18863 грн.

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором та складає 38363,73 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят три грн 73 коп.).

Згідно з п. 4.1 договору передбачено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період ті відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати, споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці;

у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

п. 4.2.3 остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

За змістом п. 4.3 договору, датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

У відповідності до п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11.1 договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів ТОВ "Харківгаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Сторони домовились, що дія договору розповсюджується на відносини між сторонами з 01.01.2020 у відповідності до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору здійснив поставку відповідачу природного газу, зокрема, в грудні 2020 року в обсязі 964,65 куб. м. на загальну суму 8538,97 грн, про що свідчить акт приймання-передачі природного газу до договору № ХОЗ380021874 від 31.12.2020 (а. с. 12).

Суд констатує, що зазначений акт підписаний представниками позивача та відповідача, а також скріплені печатками сторін.

Проте, за поставлений природний газ відповідач в повному обсязі та в передбачений договором строк не розрахувався. Станом на момент звернення позивача до суду його борг перед позивачем за договором становить 3236,77 грн.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України нараховано останньому 160,15 грн пені, 47,62 грн 3% річних та 237,09 грн інфляційних за період прострочення з 11.01.2021 по 08.07.2021.

Обставини щодо стягнення заборгованості та зазначених нарахувань стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Статтею 692 ЦК України передбачено: покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за спожитий природний газ в сумі 3236,77 грн підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

Строк оплати зазначеної заборгованості встановлено укладеним між сторонами договором, та є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 3236,77 грн заборгованості за спожитий природний газ.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних та річних суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначалось, на підставі п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Однак, в строк, передбачений умовами договору відповідач не здійснив оплату спожитого газу, і станом на момент подачі даної позовної заяви його борг перед позивачем становить 3236,77 грн.

Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України та п. 6.2.1 договору надає право позивачу на нарахування інфляційних, 3% річних та пені за допущене прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суд приходить до висновку про його правомірність та арифметичну вірність.

За таких обставин, позов в зазначеній частині також підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 160,15 грн. пені, 47,62 грн. 3% річних та 237,09 грн. інфляційних втрат.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Великобурлуцької районної державної адміністрації (територіальний центр) (адреса: 62602, Харківська обл., Великобурлуцький р.-н, смт. Великий Бурлук, вул. Червоноармійська, буд. 37; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (адреса: 61093, м. Харків, вул. Болбачана Петра, буд. 54; ; на п/р НОМЕР_1 в АБ «Кліринговий дім», м. Київ):

3236,77 грн. заборгованості за спожитий природний газ;

160,15 грн. пені;

47,62 грн. 3% річних;

237,09 грн. інфляційних втрат.

2270 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак