ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 серпня 2021 року Справа № 903/447/21

Суддя Господарського суду Волинської області Шум М.С., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М. розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд»

про забезпечення позову

у справі №903/447/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд», м.Нововолинськ, Волинська область

до відповідача 1: Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал»

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кулев-Інвест», м.Івано-Франківськ

про визнання результатів процедури спрощеної закупівлі та договору недійсним.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача-1:Гетьман І.О., довіреність № 1357 від 21.12.20, Калитюк А.В., довіреність № 864 від 09.07.2021

від відповідача-2: Людва О.В., адвокат ордер серія АС №1023921 від 16.08.2021

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» в позовній заяві від 14.06.2021 просить суд визнати недійсними:

- результати спрощеної закупівлі, оформлені протоколом №207 від 08.06.2021 щодо прийняття рішення уповноваженою особою «Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» про визнання переможцем спрощеної закупівлі UA-2021-05-13-003701-а згідно з предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - Роботи по об`єкту «Реконструкція водопровідної мережі від свердловини №11 до насосної станції II підйому (II етап) по вул. Геологів в м.Ковель Волинської області», (код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - «ДК 021:20-7 Капітальний ремонт і реставрація), учасника торгів Товариства з обмеженою відповідальністю «Кулев-Інвест»;

- договір про закупівлю робіт за державні кошти від 11.06.2021 №168/21, укладений між відповідачами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення приписів ЗУ «Про публічні закупівлі», ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» його неправомірно дискваліфіковано як учасника спрощеної закупівлі UA-2021-05-13-003701-а.

Ухвалою суду від 13.07.2021 розгляд справи по суті призначено на 17.08.2021 на 10:30 год.

У заяві від 19.07.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Кулев-Інвест» здійснювати дії, на виконання договору про закупівлю робіт за державні кошти від 11.06.2021 №168/21 спрощеної процедури UA-2021-05-13-003701-а згідно з предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - Роботи по об`єкту "Реконструкція водопровідної мережі від свердловини №11 до насосної станції ІІ підйому (ІІ етап) по вул. Геологів в м. Ковель, Волинської області", (код національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - "ДК 021:2015 - 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація".

Заява обґрунтована тим, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Заявник зазначає, що обраний захід забезпечення позову не має на меті припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання та не призведе до погіршення стану належного сторонам майна чи знищення його вартості.

Ухвалою суду від 21.07.2021 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» про вжиття заходів забезпечення позову призначено до розгляду з викликом в судове засідання представників сторін на 17.08.2021.

Представники відповідача - 1 в судовому засіданні 17.08.2021 щодо задоволення судом заяви про забезпечення позову надали заперечення, вважають дану заяву безпідставну та такою, що не підлягає до задоволення . Додатково в судовому засіданні 17.08.2021 представник відповідача -1 подав клопотання про зустрічне забезпечення позову у справі №903/447/21.

Представник відповідача - 2 в судовому засіданні 17.08.2021 подав клопотання про застосування до позивача зустрічне забезпечення позову шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі визначеному судом виходячи із суми потенційних збитків та ризиків, яку понесе відповідач - 2 у зв`язку із забезпеченням позову. Щодо заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову надав суду заперечення, просив суд в її задоволенні відмовити повністю.

Представник позивача в судове засідання 17.08.2021 не з`явився, водночас належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.130).

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Як вбачається із поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, остання не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить будь-якого документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно того, що є підстави вважати, що заборона Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Кулев-Інвест» здійснювати дії, на виконання договору про закупівлю робіт за державні кошти від 11.06.2021 №168/21 у спрощеній процедурі є адекватним та співрозмірним заходом забезпечення позову.

Суд вважає, що подана заява не містить обґрунтування адекватності вимог заявника та наявності правового зв`язку між заявленими позовними вимогами та заходами до забезпечення позову та у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

В даному випадку, всупереч вимогам ст.74 ГПК України, заявником не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Потенційна можливість вчинення відповідачем чи іншими особами дій, які будуть перешкоджати позивачу в реалізації своїх прав без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічна позиція висвітлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.12.2019 прийнятої у справі №903/705/19.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

За таких обставин та з огляду на те, що заява про забезпечення позову ґрунтується лише на необґрунтованих припущеннях заявника та останнім не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити, унеможливити виконання рішення суду або вплинути на ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Щодо клопотання відповідача - 1 та відповідача 2 про зустрічне забезпечення позову у справі №903/447/21 суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення. Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» про забезпечення позову у справі №903/447/21 підстав для задоволення клопотань відповідача - 1 та відповідача - 2 про зустрічне забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.136-138, 140, 141, 234, 235 ГПК України, суд, -

ухвалив:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» про забезпечення позову у справі №903/447/21 шляхом заборони Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Кулев-Інвест» здійснювати дії, на виконання договору про закупівлю робіт за державні кошти від 11.06.2021 №168/21 спрощеної процедури UA-2021-05-13-003701-а згідно з предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - Роботи по об`єкту "Реконструкція водопровідної мережі від свердловини №11 до насосної станції ІІ підйому (ІІ етап) по вул. Геологів в м. Ковель, Волинської області", (код національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - "ДК 021:2015 - 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація" - відмовити.

2. У задоволенні клопотання Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» про зустрічне забезпечення позову у справі №903/447/21 - відмовити.

3. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кулев-Інвест» про зустрічне забезпечення позову у справі №903/447/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 19.08.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку, визначені розділом IV ГПК України.

Суддя М. С. Шум