РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.07.2021Справа № 910/19961/20
за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності »

Про визнання недійсним рішення

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Окуджава Г.Л.

Представники сторін:

Від позивача Вергенес Д.Є. - адвокат

Від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності » про визнання недійсним рішення виконавчого органу Товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності » - генерального директора ОСОБА_3 про відчуження майна товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності » шляхом укладення договору купівлі - продажу нежилих приміщень.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.06.2021 р. відкрите провадження у справі № 910/19961/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання на 15.07.2021 р.

Ухвалою від 15.07.2021 р. підготовче провадження було закрите і справа призначена до розгляду по суті на 22.07.2021 р.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився і відзив на позовну заяву суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд -

В С Т А Н О В И В:

19.12.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності » та ОСОБА_2 , був укладений договір купівлі - продажу нежилих приміщень, який 19.12.2017 р. посвідчений Настасенко О.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та реєстровано в реєстрі за №2094

На підставі вказаного договору, приватним нотаріусом, як державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38827410 від 19.12.2017 15:41:31 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за Жуковською Вікторією Володимирівною на нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000

Нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 належали відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 14.07.2005 Горяйновою Т.К. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2273 та зареєстрованому Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 21.09.2005 у реєстрову книгу за №13П-253 за реєстровим № 1910-П.

Договір купівлі-продажу, був укладений ТОВ «Лабораторія Інтелектуальної Власності», в особі генерального директора ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .)

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і статуту товариства, учасниками товариства є: громадянин України ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Радянським РУГУ МВС України в м. Києві, 23 липня 1996 року, що мешкає у АДРЕСА_2 , та має частку на суму 310000 ( триста десять тисяч ) гривень, що складає 50% ( п`ятдесят відсотків ) статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності »

Громадянин України ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Дарницьким РУТУ МВС України в м. Києві, 22 лютого 1996 року, що мешкає у АДРЕСА_3 та має частку на суму 310 000 ( триста десять тисяч ) гривень, що складає 50% (п`ятдесят відсотків) Статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності »

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що як учасник товариства, не надавав згоди на відчуження належного товариству нерухомого майна та не підписував жодних протоколів загальних зборів учасників товариства з цих питань.

Позивач вважає, що укладення договору купівлі-продажу ТОВ «ЛАБОРАТОРІЯ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ», в особі генерального директора ОСОБА_3 , яким одноособово прийнято рішення про укладання вказаного договору та відчуження майна товариства, без надання згоди учасниками товариства, є порушенням його законних прав та інтересів, як учасника товариства, - права брати участь в управлінні справами товариства ( зокрема у прийнятті рішення про вчинення значного правочину ), тобто його корпоративних прав.

Суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено судом, обставини, щодо законності відчуження нежилих приміщень були предметом розгляду у справі №910/5676/18, за позовом ОСОБА_1 до Товариства,

ОСОБА_4 , за участі третьої особи приватного нотаріуса КМНО Настасенко О.М., про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію.

Постановою Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/5676/18, касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, зокрема постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 у справі №910/5676/18 змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 у справі №910/5676/18 залишено без змін.

Так, постановою Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/5676/18, встановлено: « згідно з фінансовими звітами товариства за січень-вересень 2017 року, січень - вересень 2017 р. та січень-березень 2018 року, витребуваних ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 у Головного управління статистики у м. Києві, станом на вересня 2017 року в статті балансу "основні засоби " (код рядка 1010) зазначений показник 615,1 тис. грн., а загальний баланс товариства ( код рядка 1300, 1900 ) становив 749,4 тис. грн.; станом на 31 грудня 2017 року у статті балансу "основні засоби" ( код рядка 1010) на початок звітного періоду зазначений показник 615,1 тис. грн., а на кінець звітного періоду 0 грн., а загальний баланс товариства ( код рядка 1300, 1900 ) становив 749,4 тис. грн.; станом на 31 березня 2018 року у статті балансу "основні засоби" (код рядка 1010) зазначено показник 0 тис. грн., а загальний баланс товариства (код рядка 1300, 1900 ) становив 749,4 тис. грн.

Доказів прийняття загальними зборами товариства рішення про відчуження майна відповідачі не надали.»

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 у справі №910/5676/18 було задоволено клопотання представника позивача щодо витребування доказів, а саме зобов`язано Головне управління статистики у м. Києві надати суду копії фінансової звітності відповідача за січень-вересень 2017 року, січень-грудень 2017 року та січень - березень 2018 року.

13.02.2018 на виконання ухвали суду Головним управлінням статистики у м. Києві було надано копії фінансових звітів, разом з супровідних листом від 11.02.2019 №07.2-02/430-19

Відповідно до частини першої статті 66 Господарського кодексу України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 25 Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 25.02.2000 №39 у балансі відображаються активи, зобов`язання та власний капітал.

Згідно підпункту 5.1.3 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 27.04.2000 №92, до основних засобів, зокрема, відносяться будівлі, споруди та передавальні пристрої. Отже, відповідно до законодавства нерухоме майно товариства, що було предметом договору, є основним засобом та відображається на балансі підприємства.

Так у статті балансу «Основні засоби» ( код рядка 1010 ), у фінансовому звіті баланс - форма №1-м ) станом на 30.09.2017, визначено показник у розмірі 615,1 тис. грн. При цьому загальний баланс підприємства ( код рядка 1300, 1900 ) становить 749,4 тис. грн. Враховуючи, що загальний баланс товариства визначений в розмірі 749,4 тис. грн., а вартість основних засобів товариства в розмірі 615,1 тис. грн., то в відсотковому відношенні це становить більше 82%. ( з розрахунку 615,1 / 749,4 *100 = 82,08%).

Про те, що саме нежилі приміщення, що були предметом договору купівлі - продажу, становлять показник у розмірі 615,1 тис. грн., свідчить фінансова звітність - товариства ( баланс - Форма №1-м та звіт про фінансові результати - форма №2-м ) станом на 31.12.2017. У статті балансу «Основні засоби» ( код рядка 1010 ) визначено, що на початок звітного року показник становив 615,1 тис. грн., в свою чергу на кінець звітного періоду вказаний показник відсутній, тобто становить 0. Разом з тим, у статті « гроші та їх еквіваленти » (код рядка 1165), на кінець звітного періоду відображено значення у 978,1 тис. грн.

Крім того, у статті звіту про фінансові результати «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» (код рядка 2000), за звітний період (2017 рік), відображено значення 1060,0 тис. грн., що співрозмірно із ціною нежилих приміщень, що були відчужені за договором, за ціною 1055000,00 грн. (1055 тис. грн.).

Отже, порівнюючи фінансові звіти товариства станом на 30.09.2017 та станом 31.12.2017 р., відображення у статтях «Основні засоби», «Гроші та їх еквіваленти», « Чистий дохід від реалізації продукції » та « Собівартість реалізованої продукції » у відповідний період та враховуючи, дату укладання оспорюваного договору купівлі-продажу нежилих приміщень, а саме 19 грудня 2017 року, згадані значення беззаперечно вказують на відображення у фінансовій звітності операцій саме з відчуження нерухомого майна, що було предметом договору.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 у справі №910/5676/18 встановлено:

« Відповідно до вказаного законодавства нерухоме майно відповідача-1, що було предметом оспорюваного договору, було його основним засобом та відображалося на балансі підприємства до його відчуження.

Загальний баланс товариства визначений у фінансовому звіті в розмірі 749,4 тис. грн., а вартість основних засобів товариства, які було відчужено 19.12.2017 року в розмірі 615,1 тис. грн., що в відсотковому відношенні становить більше 82% (з розрахунку 615,1 / 749,4 * 100 = 82,08% )

Отже, за оспорюваним договором товариством з обмеженою відповідальністю «Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності» в особі генерального директора ОСОБА_3 було відчужено майно товариства, що в відсотковому відношенні становить більше 82% всього майна товариства ( відповідача - 1 ).

Доказів прийняття загальними зборами товариства ( відповідача-1 ) рішення про відчуження майна товариства у відповідності до вимог п. 44 Статуту та ст. 98 ЦК України відповідачами суду не надано.»

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказана фінансова звітність, встановлює обставини, які підтверджують заявлені позивачем вимоги. При цьому фінансові звіти є належними, допустимими та достовірними доказами, у розумінні статей 76-78 Господарського процесуального кодексу України.

Також, як встановлено судом, ТОВ « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності », діє на підставі статуту, затвердженого протоколом №7 від 10 серпня 2005 року загальних Зборів учасників ТОВ « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності »,

Відповідно до частини другої статті 87 Цивільного кодексу України в редакції від 03.10.2017, що діяла на дату укладання договору купівлі-продажу - 19.12.2017 р. ), установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Частина перша статті 4 Закону України «Про господарські товариства» ( в редакції Закону N 1666 - VIII (1666-19) від 06.10.2016, що діяла на дату укладання договору купівлі-продажу - 19.12.2017 ) встановлює, що акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору

Повноваження органів управління Товариством, їх компетенція та порядок прийняття рішень визначається Статутом Товариства, у відповідних розділах.

Пунктом 44 Статуту товариства передбачено, що рішення про відчуження майна ТОВ на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна ТОВ, та про ліквідацію ТОВ приймаються кількістю голосів, встановленою чинним законодавством.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 98 Цивільного кодексу України рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, пункт 58 Статуту товариства встановлює, що за рішенням загальних зборів, до їх виключної компетенції може бути також віднесене вирішення інших питань.

Таким чином, рішенням Загальних зборів учасників, протоколом №7 від 10.08.2005 (про затвердження статуту товариства), з врахуванням пункту 58 Статуту, питання відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства фактично було віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

Отже, рішенням загальних зборів, яким питання про відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, було віднесено до компетенції загальних зборів є саме рішення оформлене протоколом №7 від 10.08.2005, оскільки саме цим рішенням було затверджено статут товариства у редакції, якою передбачено необхідність прийняття такого рішення загальними зборами та кількістю голосів, встановленою чинним законодавством, а саме більшістю не менш як у 3/4 голосів.

Крім того, пункт 58 Статуту товариства передбачає, що за рішенням загальних зборів, до їх виключної компетенції може бути також віднесене вирішення інших питань, що кореспондується з положенням частини четвертої статті 145 Цивільного кодексу України відповідно до якої, статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань.

Отже, необхідність прийняття рішення загальних зборів учасників про відчуження майна на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна, встановлена безпосередньо пунктом 44 статуту товариства та є виключною компетенцією загальних зборів учасників товариства, що фактично відповідає пункту 58 Статуту Товариства.

Щодо компетенції загальних зборів та обмеження повноважень генерального директора товариства, то згідно пункту 63 Статуту загальні збори ТОВ своїм рішенням створюють - виконавчий орган ТОВ та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчим органом ТОВ, який здійснює одноособове керівництво його поточною діяльністю, є Генеральний директор ТОВ.

Протоком №13 від 26.08.2015 загальних зборів учасників товариства, було призначено, ОСОБА_3 . Генеральним директором товариства з 27.08.2015.

Вказаним рішенням загальних зборів учасників товариства жодних повноважень, щодо розпорядження майном, що становить більше п`ятдесяти відсотків майна товариства, генеральному директору надано не було. Питання щодо відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, є виключною компетенцією загальних зборів учасників товариства, відповідно до норм статуту та чинного законодавства.

Крім того, пункт 64 Статуту товариства передбачає, що генеральний директор є підзвітним загальним зборам ТОВ та організовує виконання їхніх рішень. Генеральний директор діє від імені ТОВ, приймає рішення у межах та в порядку, встановлених рішенням загальних зборів і законом.

Повноваження генерального директора визначені статутом товариства. Зокрема стаття 66 Статуту визначає, що генеральний директор вирішує всі питання діяльності ТОВ, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів.

Статтею 67 Статуту передбачено, що генеральний директор ТОВ без доручення діє від імені ТОВ, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію ТОВ і вирішує питання діяльності ТОВ в межах та порядку, визначених цим статутом та рішеннями загальних зборів. Генеральний директор має право розпоряджатися майном та грошовими коштами ТОВ, має право підпису (першого) на фінансових, господарських та/або розпорядчих документах ТОВ, має право на відкриття будь-яких рахунків ТОВ (поточних, депозитних, ощадних, необхідних для отримання кредитів, в цінних паперах тощо). Положеннями статуту товариства встановлено, що генеральний директор здійснює свої повноваження в межах визначених статутом та загальними зборами, та вирішує питання діяльності товариства, зокрема розпорядження майном товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів учасників товариства.

Згідно частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Законодавство України, що діяло на момент укладання оспорюваного договору, не зобов`язувало включати обмеження для виконавчого органу на певну суму до статуту товариства. Так статутом товариства, не встановлено окремого обмеження для генерального директора товариства на відчуження майна на певну суму, оскільки таке обмеження на відчуження майна, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, встановлене вимогами щодо прийняття рішення загальних зборів з цього питання.

Крім того, абзац сьомий пункту 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, визначає, що: «... слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо - такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України);»

Тобто, постанова Пленуму Вищого господарського суду України чітко визначає, що абзац другий частини другої статті 98 Цивільного кодексу України встановлює саме обмеження повноважень виконавчого органу юридичної особи, щодо відчуження майна товариства.

Отже, відповідно до положень установчого документу товариства - Статуту товариства та законодавства України, для відчуження майна товариства, на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, необхідне рішення загальних зборів учасників товариства, прийняте більшістю не менш як у 3/4 голосів учасників товариства. В свою чергу для особи, яка виступає від імені юридичної особи, існують обмеження щодо таких повноважень, передбаченні законом.

Позивач, як учасник товариства, якому належить 50% частки статутного капіталу товариства, не надавав згоди на відчуження належного товариству «рухомого майна, не підписував жодних протоколів Загальних зборів учасників товариства з цих питань та не надавав Генеральному директору товариства таких повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 83 Цивільного кодексу України, положення цієї глави застосовуються до всіх товариств та установ, якщо інші правила для окремих видів товариств або установ не встановлені законом.

Згідно частини четвертої статті 145 Цивільного кодексу України ( у редакції, що діяла на моменту вчинення оспорюваного правочину ) статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань. Отже, Цивільним кодексом України встановлено, що компетенція загальних зборів учасників товариства встановлюється статутом товариства і законом у своїй сукупності.

Тобто, до компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься, як положення статті 145 Цивільного кодексу України, положення статті 59 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, що діяла на моменту вчинення оспорюваного правочину) так і безпосередньо положення статуту товариства.

При цьому, частина третя статті 145 Цивільного кодексу України визначає, що компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства. Зазначена норма законодавства також вказує на необхідність враховувати положення як Кодексу, закону і Статуту товариства у своїй сукупності і взаємозв`язку.

За таких обставин, положення абзацу другого частини другої статті 98 Цивільного кодексу України та положень статуту товариства, щодо необхідності прийняття рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та обмежень повноважень генерального директора, мають бути враховані при визначені компетенції як загальних зборів учасників товариства так і генерального директора товариства.

Отже при визначенні виключної компетенції загальних зборів учасників та генерального директора товариства необхідно враховувати положення як Цивільного кодексу України (зокрема частини другої статті 98), так і іншого законодавства та статуту товариства у сукупності і взаємозв`язку.

Ці обставини вказують на наявність обмежень у генерального директора при вирішенні питання, щодо відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та на виключну компетенцію загальних зборів учасників товариства у цьому питанні.

Суд вважає, що укладення договору купівлі-продажу відповідачем, в особі генерального директора, яким фактично одноособово прийнято рішення про укладення такого договору та відчуження майна товариства, без рішення більшості не менш як у 3/4 голосів учасників товариства, є прямим порушенням законних прав та інтересів позивача, як учасника товариства, якому належить 50% частки статутного капіталу товариства, тобто його корпоративних прав.

Відповідно до пунктів 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 статті цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення виконавчого органу Товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності » ( 01042, м. Київ, вул. Глазунова 4/47, код 32382226 ) - генерального директора ОСОБА_3 про відчуження майна товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності » шляхом укладення договору купівлі - продажу нежилих приміщень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю « Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності » ( 01042, м. Київ, вул. Глазунова 4/47, код 32382226 ) в доход державного бюджету судовий збір в розмірі 2270 ( дві тисячі двісті сімдесят ) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 12.08.2021

Суддя В.І.Пінчук