РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.08.2021Справа № 916/384/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс", Одеська область, м. Ізмаїл

до 1. Міністерства юстиції України, м. Київ

2. Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України, м. Київ

про визнання неправомірним наказу, поновлення строку та зобов`язання вчинити дії, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача 1: Ямборко В.В. (в порядку самопредставництва);

від відповідача 2: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" (позивач) надійшла позовна заява до Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант" Пукшиної Крістіни Вікторівни та Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант" Бойка Олега Миколайовича про:

- визнання неправомірним наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2019 р. №4235/7, винесеного на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" від 12.11.2019 року без розгляду у зв`язку з закінченням строку подачі скарги;

- поновлення строку для подання вказаної скарги як пропущений з поважних причин та зобов`язання Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при міністерстві юстиції розглянути скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2020 року (суддя Лічман Л.В.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" було прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 07.04.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2020 року (суддя Лічман Л.В.), залишеною без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 року (головуючий суддя Лавриненко Л.В., судді Бєляновський В.В., Аленін О.Ю.), замінено первісних відповідачів - державних реєстраторів Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант" Пукшину Крістіну Вікторівну та Бойка Олега Миколайовича на належного відповідача - Міністерство юстиції України та передано справу №916/384/20 за виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи №916/384/20 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою від 13.07.2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.07.2020 року позивачем надіслано до суду засобами поштового зв`язку уточнену позовну заяву на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Заяву судом отримано 04.08.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 справу №916/384/2020 прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 27.10.2020 року.

17.08.2020 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що Комісією, у відповідності до п. 8 ч. 8 ст. 37 та п. 8. Ч. 8 ст. 34 Закону №755-ІV і п. 12 Порядку №1128, було правомірно відмовлено у задоволенні скарги позивача без розгляду її по суті у зв`язку із закінченням встановленого строку для подачі скарги.

Підготовче засідання 27.10.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 в порядку ст.ст. 120-121 ГПК сторін було викликано в підготовче засідання на 08.12.2020.

В підготовчому засіданні 08.12.2020 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 23.02.2021.

02.12.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, доповнення до позовної заяви відповідно до яких позивач просить залучити ТОВ "Бесарабія Естейт Груп" до участі у справі в якості співвідповідача та заявляє вимогу про скасування рішення індексний номер рішення: 42214046 від 25.07.2018 - державного реєстратора Київської філії КП Вишенківської сільської ради "Добробут-Гарант" Бойко О.М. про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Бесарабія Естейт Груп" на 69/100 часток нежитлових будівель, загальною площею 430,5 кв.м., які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 8а.

В підготовчому засіданні 23.02.2021 протокольними ухвалами судом було відмовлено в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів, про залучення ТОВ "Бесарабія Естейт Груп" до участі у справі в якості співвідповідача та оголошено перерву до 13.04.2021.

02.02.2021 року позивачем подано до суду доповнення до позовної заяви, в якому викладено додаткову позовну вимогу про скасування рішення державного реєстратора.

В засіданні 23.02.2021 року в справі оголошено перерву до 13.04.2021 року.

23.03.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що неможливо відмовити в задоволенні скарги не розглянувши її по суті, відтак зміст наказу мав бути саме про залишення скарги без розгляду по суті в зв`язку з пропуском строку на її подання. Окрім того, у висновку комісії та наказі не вирішено заявлене позивачем питання про поновлення строку. Також позивачем зазначено, що при розгляді скарги комісія вдалася до такого явища як «правовий пуризм».

Ухвалою від 13.04.2021 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.06.2021 року.

В судовому засіданні 22.06.2021 року розгляд справи було відкладено до 10.08.2021 року.

В засіданні 10.08.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2019 року позивач звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на:

- рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень без відкриття розділу індексний номер 42214046 від 25.07.2018 року, запис про право власності №27184295, реєстраційний номер об`єкту нерухомості - 106, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 8-а та складається з 69/100 частки нежитлових будівель за зазначеною адресою, яке винесене Бойко Олегом Миколайовичем, Київська філія Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант»;

- рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень без відкриття розділу індексний номер 42083082 від 17.0.2018 року, запис про право власності №27063627, реєстраційний номер об`єкту нерухомості - 106, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 8-а та складається з 69/100 частки нежитлових будівель за зазначеною адресою, яке винесене Бойко Олегом Миколайовичем, Київська філія Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант»;

- рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 42013690 від 11.07.2018 року, запис про право власності №26998953, реєстраційний номер об`єкту нерухомості - 106, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 8-а та складається з 69/100 частки нежитлових будівель за зазначеною адресою з закриттям розділу, яке винесене Бойко Олегом Миколайовичем, Київська філія Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант»;

- державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вер-Текс», , які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яку здійснила реєстратор Пукшин Крістіна Вікторівна реєстраційними діями №8005572 від 09.07.2018 року та №9005572 від 10.07.2018 року.

03.12.2019 року Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації надано висновок із рекомендацією відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Моторс» від 12.11.2019 без розгляду її по суті у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2019 року №4235/7 було відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Моторс» від 12.11.2019 у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Не погоджуючись із висновком комісії та наказам Мінюсту з підстав того, що наказом від 25.12.2019 року відмовлено в задоволенні скарги без розгляду її по суті та у висновку комісії і в наказі не вирішено заявлене позивачем питання про поновлення строку на звернення зі скаргою, а також, що при розгляді скарги комісія вдалася до такого явища як «правовий пуризм» надавши строку звернення зі скаргою більшого значення ніж захист порушених прав позивача, позивач звернувся до суду із вимогами про:

- визнання неправомірним наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2019 р. №4235/7, винесеного на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" від 12.11.2019 року без розгляду у зв`язку з закінченням строку подачі скарги;

- поновлення строку для подання вказаної скарги як пропущений з поважних причин та зобов`язання Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при міністерстві юстиції розглянути скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" по суті

Відповідач-1, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що діяв в межах наданих Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» повноважень.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV (далі - Закон №755-IV).

Вимогами статті 34 Закону №755-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення (крім рішення, згідно з яким проведено реєстраційну дію), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги стосовно державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, які здійснюють свою діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги) визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (далі - Порядок №1128), в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 8 Порядку №1128 (в редакції, чинній на момент розгляду скарги) визначено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу (п. 12. Порядку №1128).

За доводами позивача, наказ Міністерства юстиції України №4235/7 від 23.12.2019, яким відмовлено у задоволенні скарги у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги, є неправомірним, оскільки, фактично не розглянуто питання щодо поновлення строку, про що просив позивач, обґрунтовуючи причини пропуску цього строку.

Так, Судом встановлено, що Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації у висновку від 03.12.2019 року зазначено, що ТОВ «Сервіс Моторс» довідалось про порушення його грав в кінці 2018. Однак, 14.09.2018 скаржником було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, який є предметом скарги. Стосовно порушених у скарзі питань, а саме оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.07.2018 № 42013690, 17.07.2018 № 42083082, 25.07.2018 № 42083082, прийнятих державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойко О.М. та рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕР-ТЕКС» від 09.07.2018 №8005572 та від 10.07.2018 №9005572, прийнятих державним реєстратором комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшин К.В. скаржник звертався до Міністерства юстиції України та отримав відповідь від 12.12.2018 N° 49805/С-23715/19.2.2. Окрім того, ТОВ «Сервіс Моторс» уже зверталось до Міністерства юстиції України з аналогічною скаргою від 03.04.2019 № 11479-33-19. Тому є підстави вважати, що скарга подана з порушенням абзацу першого частини третьої статті 37 Закону № 755-IV та абзацу першого частини третьої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (надалі - Закон), оскільки від дати, коли особа дізналась про порушення прав минуло 60 календарних днів.

У зв`язку з викладеним, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації видано висновок від 03.12.2019 року із рекомендацією відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Моторс» від 12.11.2019 без розгляду її по суті у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

На підставі зазначеного висновку Міністерство юстиції України Наказом від 25.12.2019 року №4235/7 відмовило у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Моторс» від 12.11.2019 у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Як вже зазначалось вище, нормою ч. 3 ст. 34 Закону №755-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

При цьому, положення вказаного Закону визначають присічний строк для оскарження дій або бездіяльності державного реєстратора та не передбачають підстав (переліку підстав) його поновлення.

В обґрунтування підстав пропущення визначеного Законом строку позивачем було зазначено, що ним була подана заява від 01.10.2018 року (вхід. ЖЄО №12999 від 14.09.2018 року) до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, на підставі якої в ЕРДР було зареєстровано кримінальне провадження №0002622 за фактом підробки підпису директора ТОВ «Сервіс Моторс», а тому необхідний був час для встановлення в межах кримінального провадження фату підроблення підпису для звернення до Мінюсту зі скаргою на дії державного реєстратора.

При цьому, відповідачем-1 зазначено, про що також зазначалось позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву, що позивач уже звертався до Міністерства юстиції України з аналогічною скаргою від 05.11.2018 на яку Міністерством юстиції України надано відповідь №49805/С-23715/19.2.2 від 12.12.2018 року (копія міститься в матеріалах справи).

Так у вказаній відповіді, зокрема, зазначено, що Міністерством юстиції України надано доручення Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві провести в межах компетенції перевірку викладених скаржником фактів.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, строк на звернення зі скаргою до Мінюсту позивачем пропущено свідомо.

При цьому, матеріали даної справи не містять доказів щодо результату розгляду кримінального провадження №0002622 та проведення почеркознавчої експертизи в межах вказаного провадження, тому залишається необґрунтованою обставина строку звернення позивача зі скаргою саме через рік від дати, коли він дізнався про оскаржувані реєстраційні дії.

Відповідно до п. 6 ст. 34 Закону №755-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову в задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції;

б) проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації, зупинення розгляду документів;

в) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Враховуючи норми зазначеної статті, а також те, що позивачем пропущено визначений Законом строк, Міністерством юстиції України правомірно видано наказ від 25.12.2019 року №4235/7 про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Моторс» від 12.11.2019 у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Отже, враховуючи дані обставини, а також абзац перший частини третьої статті 37 Закону №755-IV та абзац перший частини третьої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», оскільки від дати, коли особа дізналась про порушення прав минуло 60 календарних днів, відмова у задоволенні скарги є правомірною.

За таких обставин, Суд погоджується із висновком відповідача про те, що оспорюваний наказ винесений в межах визначеного Законом №755-IV порядку.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів" від 27.10.1993).

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України). Відтак, саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Всупереч викладеним вимогам процесуального закону позивачем не будо доведено суду за допомогою належних та допустимих доказів обставин порушення Міністерством юстиції України норм чинного законодавства під час прийняття наказу №4235/7 від 23.12.2019, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо його скасування.

Окрім того, Суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого Цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

Отже, позивач не позбавлений права на захист його порушеного права шляхом звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

Твердження позивача з приводу того, що він звертався до судів за захистом своїх справ, але при цьому не сплачував судовий збір, не можуть розцінюватись судом як належні обставини вжиття позивачем дій щодо захисту своїх прав, з огляду на те, що нормою ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на встановлені судом обставини, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" до Міністерства юстиції України та Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України про визнання неправомірним наказу, поновлення строку та зобов`язання вчинити дії.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, покладається на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Моторс" судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 19.08.2021 року.

Суддя С.М. Морозов