ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1023/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Земляк А.В.,

за участю представників:

від ОСОБА_1 - ОСОБА_4,

від ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

від Акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" - участі не брали,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" - участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.05.2021 про відмову у забезпеченні позову, прийняту суддею Петровим В.С., м. Одеса,

у справі №916/1023/21

за позовом: ОСОБА_1

до відповідачів:

- ОСОБА_2 ;

-Акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно"

про визнання права власності на частку в статутному капіталі та витребування її з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та Акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ", в якому просив визнати за позивачем право власності на частку в розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", що відповідає внеску 500 грн, та витребувати дану частку на його користь з чужого незаконного володіння Акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ".

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням корпоративних прав позивача у зв`язку з безпідставним позбавленням останнього належної йому частки в розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", що відповідає внеску 500 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №916/1023/21 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Цетехно".

18.05.2021 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову б/н від 06.05.2021 (вх.№2-652/21 від 18.05.2021), в якій останній просив до набрання законної сили рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/1023/21:

-заборонити Акціонерному товариству "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" здійснювати відчуження частки у розмірі 1000 грн, що становить 100% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно";

-накласти арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", а саме: на частку Акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" у розмірі 1000 грн, що становить 100% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно";

-заборонити суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України, та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", в тому числі, але не виключно: заборонити вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про зміну складу та часток засновників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства;

-заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Цетехно" в особі загальних зборів приймати рішення з питань, які відповідно до статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" приймаються трьома четвертями голосів, а саме: внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту, зміни розміру статутного капіталу товариства, прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства.

В обґрунтування даної заяви заявник посилався на те, що протягом нетривалого періоду часу з моменту вибуття з володіння ОСОБА_1 поза його волею частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" з метою унеможливлення поновлення порушених прав позивача було проведено низку реєстраційних дій щодо внесення змін до відомостей про вказану юридичну особу, при цьому у разі, якщо на підставі рішень загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" корпоративні права будуть передані (відчужені) повністю чи частково на користь інших осіб, які не є учасниками даної справи, відновлення порушеного права позивача буде ускладнене (якщо не унеможливлене) в межах одного судового провадження у даній справі, що, за твердженням заявника, підтверджує наявність обґрунтованої необхідності вжиття обраних ним заходів забезпечення позову для збереження існуючого на теперішній час кола суб`єктів спірних правовідносин та відображеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації щодо вищенаведеного товариства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2021 у справі №916/1023/21 (суддя Петров В.С.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 06.05.2021 (вх.№2-652/21 від 18.05.2021) про забезпечення позову відмовлено.

Вказана ухвала суду мотивована недоведеністю позивачем свого припущення стосовно можливості вчинення відповідачем - Акціонерним товариством "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову, при цьому місцевим господарським судом також враховано, що заборона Товариству з обмеженою відповідальністю "Цетехно" в особі загальних зборів приймати вказані заявником рішення становить пряме втручання у господарську діяльність зазначеного товариства, що є неприпустимим.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.05.2021 у справі №916/1023/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву б/н від 06.05.2021 (вх.№2-652/21 від 18.05.2021) про забезпечення позову задовольнити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що дії Акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" дають підстави для обґрунтованих припущень про вчинення дій, спрямованих на "змішування" часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" з метою унеможливлення відновлення прав позивача у разі задоволення позову в межах даної справи. Водночас, за твердженнями апелянта, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується існування обставин можливості вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Цетехно" в особі загальних зборів дій, які у випадку задоволення позову ОСОБА_1 , нівелюють мету звернення з останнім, адже зумовлять необхідність подання позивачем інших позовів для поновлення своїх корпоративних прав.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 30.06.2021 (вх.№2470/21/Д1 від 30.06.2021) ОСОБА_2 зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін. Зокрема, даний відповідач зауважує на тому, що позивачем у встановленому законом порядку не підтверджено наявності підстав для вжиття обраних ним заходів забезпечення позову. Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції не подано жодного доказу на підтвердження того, що він був учасником/засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" та, відповідно, володів часткою у статутному капіталі останнього.

05.07.2021 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 30.06.2021 (вх.№2470/21/Д2 від 05.07.2021), в якому останнє просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.05.2021 у справі №916/1023/21 - без змін. У вказаному відзиві третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача посилається на те, що позивачем не подано жодного доказу на підтвердження вчинення Акціонерним товариством "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" або Товариством з обмеженою відповідальністю "Цетехно" дій, які можуть істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову, при цьому позивач шляхом застосування обраних ним заходів забезпечення позову фактично безпідставно намагається втрутитися у господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", не зважаючи на те, що останній ніколи не був учасником вказаного товариства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 16.06.2021 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, а в подальшому ухвалою суду від 02.08.2021 вирішено розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.05.2021 у справі №916/1023/21 поза межами строку, встановленого частиною другою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного апеляційного перегляду відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, та призначено дану справу до розгляду на 18.08.2021 о 12:00.

У судовому засіданні 18.08.2021, проведеному в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_2 висловив заперечення проти її задоволення, представники Акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами оскарження ухвали.

16.08.2021 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання б/н від 16.08.2021 (вх.№2470/21/Д4 від 16.08.2021), в якому останній просив поновити йому процесуальний строк на подання даного клопотання та залучити до матеріалів справи №916/1023/21 додаткові документи, зокрема, копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.07.2021 та рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" №15 від 01.06.2021.

Дане клопотання мотивоване тим, що вищенаведені докази підтверджують внесення у червні місяці 2021 року змін до статутних документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" з метою унеможливлення відновлення корпоративних прав ОСОБА_1 , а саме: змін щодо збільшення статутного капіталу вказаного товариства, при цьому про внесення зазначених змін позивач дізнався вже після спливу строку на подання клопотань з процесуальних питань, встановленого Південно-західним апеляційним господарським судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що апеляційний перегляд ухвали Господарського суду Одеської області від 20.05.2021 у справі №916/1023/21 повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваної ухвали і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити, відтак апеляційний господарський суд не вбачає підстав для залучення до матеріалів справи нових доказів, тобто тих, що з`явилися вже після постановлення вищезазначеної ухвали, у зв`язку з чим у задоволенні вищенаведеного клопотання було відмовлено у судовому засіданні 18.08.2021 шляхом постановлення протокольної ухвали.

Аналогічна правова позиція про те, що відсутність існування доказів на момент ухвалення рішення місцевим господарським судом виключає можливість прийняття таких додаткових доказів судом апеляційної інстанції є сталою та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постановах від 11.09.2019 у справі №922/393/18, від 25.04.2018 у справі №911/3250/16 та від 06.02.2019 у справі №916/3130/17.

Акціонерне товариство "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалося, відзив на апеляційну скаргу не надало, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Колегія суддів враховує, що предметом спору у даній справі є вимоги майнового характеру, а саме: вимога про визнання за позивачем права власності на частку в розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", що відповідає внеску 500 грн, та вимога про витребувати даної частку на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння Акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ".

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.08.2019 у справі №910/4491/19.

Отже, звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру, заявник повинен довести за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів той факт, що предмет спору, наявний станом на момент пред`явлення позову, може зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування майна; вчинення інших дій з метою уникнення майнової відповідальності або перешкоджанню поверненню майна законному власнику) причин.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі №910/773/19.

Колегія суддів вбачає, що в обґрунтування заяви б/н від 06.05.2021 (вх.№2-652/21 від 18.05.2021) позивач послався на те, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження корпоративних прав учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", що, в свою чергу, значно утруднить або взагалі унеможливить виконання судового рішення у даній справі.

Між тим апеляційний господарський суд зауважує, що у матеріалах оскарження ухвали місцевого господарського суду про відмову у забезпеченні позову від 20.05.2021 відсутні та позивачем до суду першої інстанції разом з заявою про вжиття заходів забезпечення позову не подано жодного належного у розумінні процесуального закону доказу на підтвердження того, що Акціонерне товариство "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" має намір здійснити відчуження належної останньому частки у розмірі 1000 грн, що становить 100% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", або здійснює підготовку до вчинення таких дій, відтак всі доводи заяви ОСОБА_1 б/н від 06.05.2021 (вх.№2-652/21 від 18.05.2021) про забезпечення позову щодо існування реальної загрози утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову ґрунтуються виключно на нічим не підтверджених припущеннях позивача.

Аналогічний висновок стосовно того, що самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову викладено в постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №902/483/18 та від 12.06.2019 у справі №909/19/19.

Колегія суддів зауважує на тому, що до заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявником було додано лише роздруківку квитанції про сплату судового збору, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.05.2021, сформованого щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", та копію резюме ОСОБА_3 .

Копія вищезазначеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.05.2021 жодним чином не підтверджує обґрунтованість доводів позивача про існування реальної загрози утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки, навпаки, даний витяг свідчить про те, що останню реєстраційну дію щодо зміни засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" було проведено ще 28.10.2020, тобто станом на момент звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції з заявою б/н від 06.05.2021 (вх.№2-652/21 від 18.05.2021) про забезпечення позову склад учасників вищенаведеного товариства протягом 7 місяців залишався незмінним.

Копія резюме ОСОБА_3 свідчить лише про те, що остання займала посаду помічника юрисконсульта у холдингу "Цитрус" з вересня 2019 року, між тим сама по собі обставина працевлаштування зазначеної особи з урахуванням предмету даного позову, що не стосується виконання трудових обов`язків працівниками вказаного холдингу, не має жодного значення для вирішення питання про забезпечення позову у цій справі.

Крім того, дослідивши зміст усієї сукупності доказів, доданих ОСОБА_1 до позовної заяви, апеляційний господарський суд зазначає про те, що останні стосуються обґрунтування позивачем виключно суті позовних вимог та жодним чином не свідчать про необхідність забезпечення позову, оскільки сам факт наявності між сторонами судового спору не може бути належною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 22.07.2019 у справі №914/120/19.

З огляду на викладене, Південно-західним апеляційним господарським судом не приймаються до уваги і викладені у відзивах на апеляційну скаргу твердження ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" про те, що ОСОБА_1 ніколи не був учасником вказаного товариства та, відповідно, не володів часткою у його статутному капіталі, адже зазначені доводи стосуються безпосередньо доводів позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову.

В силу частини п`ятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу (частина дев`ята статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами частини десятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 09.09.2019 у справі №924/433/19.

Колегія суддів зауважує на тому, що позивачем у даній справі заявлено позовні вимоги виключно щодо частки в розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", що відповідає внеску 500 грн, між тим у заяві про забезпечення позову б/н від 06.05.2021 (вх.№2-652/21 від 18.05.2021) ОСОБА_1 просить заборонити Акціонерному товариству "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СТЮАРТ" здійснювати відчуження частки у розмірі 1000 грн, що становить 100% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", та накласти арешт на вказану частку у розмірі 1000 грн, відтак вказані заходи забезпечення позову, які заявник просив вжити, фактично стосуються всіх корпоративних прав товариства відповідача стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно", зокрема, і тих, які не є предметом спору у цій справі.

Судом апеляційної інстанції також враховується, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно виходити з законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 Господарського кодексу України).

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 19.10.2020 у справі №916/3844/19, від 30.06.2021 у справі №922/145/21, від 28.07.2021 у справі №910/3704/21 та від 15.08.2018 у справі №907/835/17.

Суд має право заборонити вчинення певної дії лише товариству як юридичній особі, а не його органам (пункт 6.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016).

При цьому під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинна блокуватися господарська діяльність юридичної особи.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 25.01.2021 у справі №902/775/20, від 19.01.2021 у справі №902/774/20 та від 16.11.2020 у справі №910/7596/20.

Таким чином, колегія суддів зазначає про те, що вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти, здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетехно" фактично призведе до неможливості повноцінного функціонування даного господарюючого суб`єкта та є очевидно неспівмірним з предметом позовних вимог, а заходи у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Цетехно" приймати вказані заявником рішення заблокують господарську діяльність цієї юридичної особи та становлять пряме втручанням у таку діяльність, що є неприпустимим.

При цьому апеляційним господарським судом також враховується, що чинним процесуальним законом передбачена можливість забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту товариства саме в частині розміру статутного капіталу, у той час як позивач просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Цетехно" вносити фактично будь-які зміни до статуту товариства, приймати рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту, приймати рішення про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства.

Доводи скаржника про те, що місцевий господарський суд при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував необхідності забезпечення ефективності захисту порушених інтересів позивача, які полягають в уникненні потреби у повторному зверненні до суду з іншим позовом, колегією суддів оцінюються критично, оскільки питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав у зв`язку з неможливістю позивача захистити їх в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, підлягає дослідженню у немайнових спорах, у той час як у даній справі ОСОБА_1 заявлено виключно вимоги майнового характеру.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність істотного ускладнення або неможливості виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає про те, що місцевий господарський суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову б/н від 06.05.2021 (вх.№2-652/21 від 18.05.2021) у справі №916/1023/21.

З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи апелянта стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 20.05.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі №916/1023/21 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 136, 137, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.05.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі №916/1023/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у передбачених чинним законодавством випадках у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.08.2021.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук