ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Рівне

"16" серпня 2021 р. Справа № 5019/1861/11

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" про заміну кредитора правонаступником

у справі

за позовом Публічно акціонерного товариства "Імексбанк" від імені якого діє відділення №333 АТ "Імексбанк" у м.Рівне

до відповідача Фізичної особи - підприємця Бай Ярослава Віталійовича

про стягнення в сумі 49 597 доларів 23 центів (395 339 грн. 52 коп.)

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Бай Я.В. (паспорт НОМЕР_1 від 04.02.2020 р.);

Від заявника: (в режимі ВКЗ), Олійник А.О.(довіреність № б/н від 09.12.2020)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Імексбанк", від імені якого діє відділення № 333 АТ "Імексбанк" у м.Рівне, звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом у якому просить стягнути фізичної особи-підприємця Бай Ярослава Віталійовича заборгованість згідно кредитного договору № 135/07 від 21 червня 2007 року в розмірі 49 597 дол. США 23 центи, що становить в гривневому еквіваленті 395 339 грн. 52 коп., з яких 31 861 дол. США 35 цнт. (253 966 грн. 83 коп.) сума кредиту, 15 462 дол. США 81 цнт. (123 254 грн. 06 коп.) заборгованість по відсотках, 2 273 дол. США 07 цнт. (18 118 грн. 64 коп.) пеня.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 07 вересня 2011 року позов задоволено. 19 вересня 2011 року на виконання вищевказаного рішення суду видано наказ.

30 липня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" надійшла заява, в якій останній просить суд замінити сторону у виконавчому провадженні.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02 серпня 2021 року призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" про заміну кредитора правонаступником до розгляду у судовому засіданні на 10 серпня 2021 року.

10 серпня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" про заміну кредитора правонаступником та закрити провадження по розгляду вищевказаної заяви.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10 серпня 2021 року відкладено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" про заміну кредитора правонаступником до розгляду у судовому засіданні на 16 серпня 2021 року.

В судовому засіданні 16 серпня 2021 року представник заявника підтримав подану заяву про заміну кредитора правонаступником.

Представник відповідача в судовому засіданні 16 серпня 2021 року заперечив проти задоволення заяви про заміну кредитора правонаступником.

Розглянувши документи і матеріали, які подані заявником, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що заява про заміну сторони її правонаступником у справі № 5019/1861/11 не підлягає задоволенню з посиланням на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позов задоволено та стягнуто з фізичної особи-підприємця Бай Ярослава Віталійовича на користь Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" від імені якого діє відділення № 333 АТ "Імексбанк"у м. Рівне 49 597 доларів США 23 центи, що в гривневому еквіваленті складає 395 339 грн. 52 коп., з яких сума кредиту 31 861 долар США 35 центів, що становить в гривневому еквіваленті 253 966 грн. 83 коп., сума заборгованості по відсотках 15 462 долари США 81 цент, що становить в гривневому еквіваленті 123 254 грн. 06 коп., пеня 2 273 долари США 07 центів, що становить в гривневому еквіваленті 18 118 грн. 64 коп., 3 953 грн. 40 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 19 вересня 2011 року на виконання вищевказаного рішення суду видано наказ.

Відтак, заборгованість Боржника перед Первісним кредитором підтверджена рішенням суду.

Судом встановлено, що 14 серпня 2019 року відбулись відкриті торги щодо реалізації (продажу права вимоги) за лотом UKR-2019-03, до якого включені права вимоги боргу за Кредитним договором № 135/07 від 21 червня 2007 року. Новий кредитор (заявник) сплатив Банку грошові кошти у сумі 43 408 595 грн. 20 коп.

Таким чином, до Нового кредитора перейшло право вимоги Первісного кредитора в обсязі та на умовах договору відступлення права вимоги.

Однак, як вбачається із поданого відповідачем клопотання, у провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходиться справа № 921/24/21 за заявою Бай Ярослава Віталійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/24/21 від 16 червня 2021 року, зокрема відкрито провадження у справі № 921/24/21 про неплатоспроможність фізичної особи Бай Ярослава Віталійовича , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли внаслідок відмови боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на будь-які дії довірчого власника щодо об`єкта довірчої власності, довірчим засновником якої є боржник. Дія мораторію не поширюється на процедуру обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації, а також ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Кодексом. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, крім випадків, передбачених статтею 94 цього Кодексу, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів шляхом звернення стягнення на предмет обтяження, що забезпечує виконання зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - сторони генеральної угоди відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, крім випадків, передбачених статтею 94 цього Кодексу. Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство. Боржник, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, власник корпоративних прав боржника, а у випадках, передбачених законодавством, - третя особа протягом провадження у справі про банкрутство з метою погашення вимог кредиторів та закриття провадження у справі мають право задовольнити всі вимоги конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені). Для одночасного погашення всіх вимог кредиторів арбітражний керуючий зобов`язаний надати особі, яка виявила намір погасити вимоги кредиторів, реєстр вимог кредиторів. У разі задоволення всіх вимог кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені), господарський суд ухвалою закриває провадження у справі про банкрутство. Вимоги щодо неустойки (штрафу, пені) вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, зважаючи на вищевикладене у зв`язку із відкриттям провадження у справі № 921/24/21 про неплатоспроможність фізичної особи Бай Ярослава Віталійовича , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 та введенням мораторію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд зазначає, що згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим кодексом та іншими законами України. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказує на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що заявник вправі обрати спосіб захисту, який передбачений законом, так і такий, що законом не передбачений, однак у будь-якому випадку, обраний спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто таким, що забезпечує повне відновлення порушених/невизнаних прав та інтересів заявника.

При цьому, враховуючи встановлені судом обставини щодо заміни кредитора його правонаступником, обраний заявником спосіб реалізації свого права в будь-якому випадку не може забезпечити реальне задоволення своїх вимог, оскільки у зв`язку із введенням мораторію на задоволення кредиторських вимог, усі виконавчі провадження вважаються завершеними, а відкриття нових є неможливим.

Отже, замінивши правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос", останній не зможе реалізувати свого права щодо стягнення заборгованості з відповідача.

Тому, грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос", що виникли на підставі договору уступки права вимоги № 108 від 19 жовтня 2019 року, повинні розглядатися в провадженні справи № 921/24/21, що знаходиться в Господарському суді Тернопільської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно п. 1 ст. 120 КУзПБ пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15, викладено правовий висновок про те, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Отже, суд зазначає, що питання про зміну учасника процесу його правонаступником та питання про визнання кредитором, мають бути розглянуті в межах справи про неплатоспроможність № 921/24/21.

Зважаючи на викладені обставини, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" про заміну кредитора правонаступником не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 52, 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" про заміну кредитора правонаступником - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 16 серпня 2021 року та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Суддя Войтюк В.Р.