ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2021 року Справа №913/391/21
Провадження №19/913/391/21
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи
про стягнення 13 520 грн 07 коп.
Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.
Секретар судового засідання Славич В.І.
У засіданні брали участь:
від позивача Машкіна В.М., адвокат, представник на підставі довіреності б/н від 14.05.2021;
від відповідача представник не прибув
Приватне підприємство "Підшипникзбут" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" про стягнення заборгованості за договором №83/07-19 від 09.07.2019 в розмірі 11 640 грн 00 коп., інфляційних витрат в сумі 1 215 грн 73 коп., 3 % річних у сумі 642 грн 91 коп., пені в сумі 21 грн 43 коп. (з урахуванням ухвали від 18.06.2021 про роз`єднання позовних вимог).
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №83/07-19 від 09.07.2019 щодо повної оплати поставленого товару, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, на яку нараховані пеня, інфляційні витрати та 3 % річних.
Ухвалою суду від 18.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.07.2021.
Ухвалою суду від 18.06.2021 роз`єднано позовні вимоги у справі №913/381/21. Розгляд позовних вимог Приватного підприємства "Підшипникзбут" до Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" про стягнення 28 083 грн 59 коп. за договором постачання №110/09-18 від 27.09.2018 ухвалено здійснювати в межах провадження справи №913/381/21. Позовні вимоги Приватного підприємства "Підшипникзбут" до Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" про стягнення 44 408 грн 52 коп. за договором поставки №74/06-19 від 12.06.2019 виділено у самостійне провадження та передано до відділу автоматизованого документообігу суду для проведення реєстрації. Позовні вимоги Приватного підприємства "Підшипникзбут" до Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" про стягнення 13 520 грн 07 коп. за договором поставки №83/07-19 від 09.07.2019 виділено у самостійне провадження та передано до відділу автоматизованого документообігу суду для проведення реєстрації.
Відповідно до ч. 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.06.2021 справа №913/391/21 за позовом Приватного підприємства "Підшипникзбут" до Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" про стягнення 13 520 грн 07 коп. за договором поставки №83/07-19 від 09.07.2019, передана на розгляд судді Косенко Т.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.06.2021 прийнято до свого провадження справу №913/391/21 за вказаною позовною заявою; відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.07.2021.
Ухвалою суду від 30.06.2021, судове засідання, призначене на 07.07.2021, перенесено на 05.07.2021.
Ухвалою суду від 05.07.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 26.07.2021.
Ухвалою суду від 26.07.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 09.08.2021.
Представник відповідача в судове засідання 09.08.2021 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Неподання відзиву на позовну заяву та неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.
Згідно положень ст.165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судовому засіданні 09.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд зазначає наступне.
09.07.2019 між Приватним підприємством Підшипникзбут (продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля", яке перейменовано в Акціонерне товариство "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" укладено договір поставки №83/07-19, відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар вартістю 11 640 грн 00 коп. у тому числі ПДВ. Номенклатура товарів, що поставляються, вказується у специфікаціях.
Датою поставки товару вважається дата, відповідно видатковим накладним (п.3.1 договору).
Поставка товару за цим договором здійснюється протягом п`яти робочих днів з моменту передплати покупцем, транспортом продавця (п.3.2 договору).
Разом з товаром покупцю передається супроводжувальна документація: рахунок; видаткова накладна; відповідні товаросупроводжувальні накладні; сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт; сертифікат відповідності (у разі якщо продукція підлягає обов`язковій сертифікації); дозвіл Держгірпромнагляду (у разі, якщо отримання даного документа є обов`язковим згідно із нормами чинного законодавства); інструкція (керівництво) з експлуатації (у разі, якщо даний документ передбачено); технічну документацію, передбачену цим договором (п.3.3 договору).
Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі йому товару відповідно до накладних (п.3.4 договору).
Ціна товару визначається згідно п.1.1 договору (п.4.2 договору).
Оплата за товар здійснюється шляхом 100% передплати, з дня отримання рахунку на сплату за товар (п.5.1 договору).
У випадку прострочення оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1% від суми неоплаченого товару за кожний день прострочення (п.7.2 договору).
Цей договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2019 року. Щодо розрахунків між сторонами до повного виконання своїх зобов`язань за цим договором (п.10.1 договору).
Між сторонами підписано специфікацію №1 до договору №83/07-1 від 09.07.2019 на поставку підшипника №6-366322-Л у кількості 1 шт на суму 11 640 грн 00 коп. у т.ч. ПДВ.
Позивач зазначає, що на виконання вказаних умов договору поставки №83/07-19 від 09.07.2019 позивач передав, а відповідач прийняв товар на суму 11 640 грн 00 коп., який останній не оплатив, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір №83/07-19 від 09.07.2019 є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.
Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Аналогічні положення передбачені ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.
Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.
Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що підлягає встановленню та має значення для правильного вирішення спору у справі факт поставки товару за договором.
На підтвердження вказаної обставини позивачем надано рахунок на оплату №1552 від 09.07.2019 та акт звіряння взаємних розрахунків за період з 12.06.2019 по 21.05.2021.
За умовами п.п.3.1, 3.4 договору, укладеного між сторонами, датою поставки товару вважається дата, відповідно видатковим накладним. Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі йому товару відповідно до накладних.
Відповідно до визначення термінів, що містяться у ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підпунктом 2.1. п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Підпунктом 2.5 п.2 цього Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.
В свою чергу, як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі №910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Разом з тим, видаткової накладної, підписаної уповноваженими представниками сторін, якою відповідно до умов 3.1 та 3.4 договору повинен оформлюватись факт передачі товару від продавця покупцеві, і яка може бути беззаперечними доказами факту поставки товару, позивачем до суду не подано і таких документів у справі не міститься.
Водночас, суд ураховує, що у разі відсутності первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Такий факт повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає вимогам процесуального законодавства.
У зв`язку з цим необхідно враховувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару.
Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Частиною першою ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст.14 Господарського процесуального кодексу України збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, належних доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач на виконання умов договору передав, а покупець прийняв у власність товар та не оплатив його вартість в розмірі 11 640 грн 00 коп., внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, Приватним підприємством "Підшипникзбут" до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.
За приписами ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які Приватне підприємство "Підшипникзбут" посилається як на підставу своїх вимог, надавши оцінку всім аргументам, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту поставки/передачі товару відповідачу відповідно до умов договору.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку щодо доказової необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основного боргу та відсутності підстав для їх задоволення, то наслідком цього є відмова у задоволенні похідних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Як вбачається з матеріалів справи при зверненні з позовом позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2270 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.06.2021 у справі №913/381/21 за позовом за позовом Приватного підприємства "Підшипникзбут"до Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" про стягнення 86 012 грн 18 коп. роз`єднано позовні вимоги у справі.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі роз`єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз`єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується.

Судовий збір у розмірі 356 грн 82 коп. покладається на позивача згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову Приватного підприємства "Підшипникзбут" до Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта Новодружеська" Акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" про стягнення 13 520 грн 07 коп. відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на позивача.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 розділу XI Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 11.08.2021.

Суддя Т.В. Косенко