ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6568/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Кощеєва І.М.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від відповідача: Шпакова Т.С., ордер серія АЕ №1085542 від 09.08.2021 р., адвокат;

представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021, ухвалене суддею Бєлік В.Г., повний текст якого підписаний 05.05.2021, у справі №904/6568/20

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ", м. Дніпро

про стягнення неустойки у розмірі 90 289,69 грн. за прострочення терміну надання послуг за договором про надання послуг з капітального ремонту токарно-гвинторізного верстату моделі 165 № ОД/Т-19-679-НЮ від 09.10.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" особі регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" про стягнення неустойки у розмірі 90 289,69 грн. за прострочення терміну надання послуг за договором про надання послуг з капітального ремонту токарно-гвинторізного верстату моделі 165 № ОД/Т-19-679-НЮ від 09.10.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з капітального ремонту токарно-гвинторізного верстату моделі 165 № ОД/Т-19-679-НЮ від 09.10.2019, а саме в частині дотримання строків виконання робіт, що є підставою для нарахування неустойки в заявленому до стягнення у розмірі 90 289,69 грн., з яких: штраф у сумі 58 863,60 грн. та пеня у сумі 31 426,09 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" пеню у сумі 31 426,09 грн., штраф 58 863,60 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 102,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема неправильне установлення обставин справи, неналежна оцінка доказів у справі, просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд та Позивач, не маючи на те законних підстав, ототожнили поняття "роботи" та "послуги", "підрядник" та "виконавець", що призвело до порушення прав відповідача.

Позивачем долучено до матеріалів справи заявку від 11.10.2019 про виконання послуг, проте, не надано документів (доказів), що підтверджують дату отримання Відповідачем заявки. Судом не було досліджено, коли вказана заявка була отримана Виконавцем. Натомість, договором про надання послуг зазначено, що послуги з ремонту тривають близько 120 днів, отже, якщо заявка була отримана лише в листопаді, Відповідач був позбавлений можливості своєчасно надати послуги.

Згідно товарно-транспортної накладної №153 від 12 листопада 2019 року ТОВ "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" отримано для ремонту токарно-гвинторізний верстат лише 12 листопада 2019 року. Таким чином, Відповідач просить суд вважати датою початку надання послуг - дата отримання токарно-гвинторізного верстату, а саме 12 листопада 2019 року; а термін надання послуг (повернення верстату) - 12 березня 2020 року.

З урахуванням вказаного, Відповідач вважає, що суд невірно визначив кінцевій строк надання послуг як 31.12.2019, та повинен був застосувати до Відповідача строк надання послуг саме 12 березня 2020 року.

Також судом Дніпропетровської області не досліджено питання, чи призвело порушення Відповідачем строку надання послуг до негативних наслідків для позивача; чи є об`єктивною сума заявлених штрафних санкцій до ціни послуг, що були надані Відповідачем.

Вважає, що жодних негативних наслідків для Позивача не виникло у зв`язку з кінцевою датою надання послуг - 24 березня 2020 року. Навпаки, Позивач отримав додаткову відстрочку та ще й самостійно затримав строки повернення верстату, чим спричинив прямі збитки для відповідача.

Не зважаючи на те, що Відповідач мав можливість здати верстат та направив звернення до Позивача про готовність токарно-гвинторізного верстату в березні 2020 року, Позивач відмовився отримувати верстат відразу, та отримав його лише в липні 2020 року.

Судом не було надано оцінку тому, що заявлені позивачем санкції направлені не на виправлення ситуації, спонукання відповідача вчинити будь-які дії або відшкодування збитків позивача, а мета даних штрафних санкцій - отримання позивачем додаткового прибутку, що є навіть неспіврозмірним з ціною договору.

Позивач, Акціонерне товариство "Українська залізниця", у відзиві на апеляційну скаргу Відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін. Зазначає, що пунктом 4.4 Договору чітко визначено термін надання послуг, а саме - до 31.12.2019 з правом дострокового виконання. Визначені даним договором 120 календарних днів, на які посилається відповідач, встановлюють обмеження щодо строку знаходження верстату в ремонті з моменту прийняття в ремонт і до моменту видачі. Проте жодним чином не продовжує термін надання послуг, який чітко визначений Договором - 31.12.2019.

Крім того, відповідач жодним чином не обґрунтував та не довів під час розгляду справи судом першої інстанції тієї обставини, чому він обирає строк перебування в ремонті саме 120 календарних днів, а не 10, 30, 50 тощо. Адже пунктом договору такий термін встановлено нечітко, не більше 120 календарних днів.

Звертає увагу суду на той факт, що саме виходячи з принципів розумності та добросовісності, не переслідуючи мети "отримання додаткового прибутку", позивач нарахував пеню виключно по дату повідомлення відповідача про готовність до здачі наданих послуг (24.03.2020), а не на момент отримання такого повідомлення або на момент підписання акту приймання наданих послуг.

Беручи до уваги, що питання зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках, врахувавши встановлений розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу, а також обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення штрафу, вважаємо, що відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2021 (суддя доповідач Іванов О.Г.) відхилено, як безпідставне, клопотання апелянта про відновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду; апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (3153,00 грн). Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2021 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Антоніка С.Г., Березкіної О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2020 у справі №904/6568/20; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 28.07.2021.

27.07.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/6568/20 у зв`язку з відпусткою суддів Антоніка С.Г., Березкіної О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021, справу №904/6568/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Кощеєв І.М., якою справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні представники сторін надали пояснення; оголошено перерву до 09.08.2021.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце наступного засідання, у судове засідання, призначене на 09.08.2021, не з`явився.

Натомість, 09.08.2021 представником Позивача адвокатом Миргородовою О.Ю. засобами електронного зв`язку із накладанням електронного цифрового підпису подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано великим обсягом справ, що перебувають в юридичному супроводі представників Товариства, та по яким призначено засідання на 09.08.2021, а також відпускним періодом.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з протоколу судового засідання та клопотання Позивача, він повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, та єдиною підставою для відкладення розгляду справи зазначає відпускний період; великий обсяг справ, що перебувають в юридичному супроводі представників Товариства, та по яким призначено засідання на 09.08.2021. Про неможливість прибуття у судове засідання, перебування на лікарняному, тощо представник Позивача не зазначає.

Проте, вирішуючи питання щодо можливості відкладення розгляду справи, колегія суддів враховує що Позивач мав можливість взяти участь у судовому засіданні як особисто, через представника, так і шляхом участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції, як у суді, так і поза межами суду.

Будь - яких причин неможливості взяти участь у судовому засіданні з використанням вищезазначених механізмів, Позивач не зазначив.

Відпускний період у Позивач (його представника) - є суб`єктивною причиною неявки у судове засідання, оскільки спосіб організації Позивачем виробничого процесу і відпочинку залежить виключно від волевиявлення останнього, та жодним чином не впливає на обґрунтованість неявки представника позивача у судове засідання.

До клопотання представником Позивача не надано жодних доказів його участі в інших судових засіданнях, призначених на 14.00 год 09.08.2021.

В даному випадку, судом дотримано основних засад господарського судочинства, забезпечена рівність учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, забезпечено право на апеляційний перегляд рішення суду. Сторони мали рівну можливість подати письмові заяви по суті справи, зокрема, позовну заяву, відзив на позов, заперечення на відзив, пояснення та клопотання, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу.

В свою чергу, саме Позивач не забезпечив участі представника (будь-якого, як в порядку самопредставництва, так і представником - зі статусом адвоката). Отже, вказані обставини є суто суб`єктивними, які залежали виключно від волевиявлення Відповідача, тому не можуть бути визнані поважними.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, неявку представника Позивача у судове засідання, його участь у попередньому судовому засіданні, враховуючи, що повідомлені Позивачем причини неявки не визнаються судом поважними, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги та про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України закінчити розгляд справу у відсутність представника Позивача.

В судовому засіданні 09.08.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" (далі - відповідач, виконавець) було укладено договір № ОД/Т-19-679-НЮ від 09.10.2019 (далі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надати послуги з капітального ремонту токарного - гвинторізного верстату моделі 165 в об`ємі, зазначеному в додатку №1 до договору (п.1.1. договору).

Відповідно до Акту від 12.11.2019 представниками відповідача на території виробничого підрозділу позивача проведено демонтаж токарно-гвинторізного верстату моделі 165 відповідно до договору.

Згідно п. 4.1. договору надання послуг з капітального ремонту верстатного обладнання проводиться протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової заявки замовника, яка вважається підтвердженням готовності замовника до надання послуг.

Згідно п. 4.2. договору зі сторони Замовника листи-заявки, підписуються з урахуванням вимог статуту Замовника щонайменше двома уповноваженими особами, з них: директор (особа що виконує обов`язки) регіональної філії, перший заступник директора (особа що виконує обов`язки) регіональної філії, заступник директора (особа що виконує обов`язки) регіональної філії, головний інженер - перший заступник директора (особа що виконує обов`язки) регіональної філії.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що строк знаходження верстатного обладнання в ремонті не більше 120 календарних днів. Термін надання послуг - до 31.12.2019 з правом дострокового виконання.

Згідно п. 4.5. договору місце надання послуг - територія виконавця.

Позивач зазначив, що пунктом 4.4. договору встановлено, що термін надання послуг до 31.12.2019, але дана умова Договору не була виконана виконавцем.

02.01.2020 у зв`язку з порушенням строків надання послуг позивачем була направлена претензія №ТЧ-2-06/2 з вимогою про сплату пені та штрафу по Договору, відповідь на яку не надано, пеню та штраф відповідачем не сплачено.

Листом від 24.03.2020 відповідач повідомив позивача про готовність до здачі з капітального ремонту токарно-гвинторізного верстату моделі 165. Листом від 10.04.2020 № ТЧ-2-06/07 позивач повідомив відповідача про неможливість прийняття наданих послуг згідно умов договору в зв`язку із запровадженням в країні карантину.

16.07.2020 позивачем та відповідачем підписано акт здач-приймання послуг з капітального ремонту токарно-гвинторізного верстату моделі 165 на загальну суму 588 636,00 грн.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань за договором АТ Укрзалізниця було спричинено збиток, у зв`язку з чим позивачем нараховано штрафні санкції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до п. 4.4. Договору строк знаходження токарного - гвинторізного верстату моделі 165 в ремонті не більше 120 календарних днів; термін надання послуг - до 31.12.2019 з правом дострокового виконання. Отже, згідно з вимогами п. 4.4.договору роботи мали бути виконані до 31.12.2019, що відповідає терміну дії договору, встановленому у п. 13.1. договору, а саме 31.12.2019.

Виконавцем порушено термін надання послуг на 83 дні (з 01.01.2020 по 24.03.2020 - дата повідомлення про готовність здати послуги за договором).

Згідно акта здачі приймання-послуг від 16.07.2020 загальна вартість наданих послуг становить 588 636,00 грн.

За розрахунком позивача, сума пені, заявлена до стягнення, що складає у розмірі 31 426,09 грн. та сума штрафу складає 58 863,60 грн. Розрахунок сум пені та штрафу за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань з виконання робіт відповідає вимогам діючого законодавства та умовам договору.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Зазначена стаття повністю кореспондується зі ст.174 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Таким чином відносини, які виникли між сторонами по справі на підставі договору (його предмету), містить елементи різних договорів, зокрема підряду і надання послуг. Тобто сторони уклали змішаний договір, тому в частині кінцевого результату капітального ремонту токарного - гвинторізного верстату в певний строк, до зобов`язань сторін слід застосовувати норми права, що регулюють підрядні правовідносини; а в частині належного технологічного процесу виконання окремих видів робіт і дій відповідної якості - до зобов`язань сторін застосовуються норми права, що регулюють питання надання послуг.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору надання послуг є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору надання послуг, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За доводами Позивача, з якими погодився господарський суд, роботи у будь-якому випадку мали бути виконані до 31.12.2019, навіть не зважаючи на те, що строк знаходження токарного - гвинторізного верстату в ремонті міг бути до 120 календарних днів.

В той же час, колегія суддів не погоджується з такими висновка з огляду на наступне.

Згідно п. 4.1. договору надання послуг з капітального ремонту верстатного обладнання проводиться протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової заявки Замовника, яка вважається підтвердженням готовності замовника до надання послуг.

Таким чином згідно умов п.4.1. Договору Виконавець може приступити до надання послуг лише на підставі письмової заявки Замовника.

Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства, встановлені ст. 3 ЦК України: справедливість, добросовісність та розумність, саме з моменту отримання Виконавцем (Відповідачем) письмової заявки Замовника дозволяє покласти на Виконавця обов`язок з капітального ремонту верстату протягом певного часу.

Позивачем долучено до матеріалів справи заявку від 11.10.2019 про виконання послуг, проте не надано документів (доказів), що підтверджують дату отримання цієї заявки Відповідачем.

В судовому засіданні представник Позивача також підтвердив факт відсутності доказів отримання відповідачем заявки від 11.10.2019.

Разом з тим згідно товарно-транспортної накладної №153 від 12 листопада 2019 року ТОВ "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" було отримано для ремонту токарно-гвинторізний верстат 12 листопада 2019 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що датою отримання заявки (за відсутності доказів її направлення Позивачем) слід вважати дату отримання токарно-гвинторізного верстату, а саме 12 листопада 2019 року.

Тому перебіг строку надання послуг почався з наступного дня після отримання верстату, тобто з 13.11.2019.

Отже, визначений сторонами строк ремонту слід відраховувати саме з 13.11.2019.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що строк знаходження верстатного обладнання в ремонті не більше 120 календарних днів. Термін надання послуг - до 31.12.2019 з правом дострокового виконання.

За доводами Позивача, з якими погодився господарський суд, визначені даним договором 120 календарних днів встановлюють обмеження щодо строку знаходження верстату в ремонті з моменту прийняття в ремонт і до моменту видачі. Проте жодним чином не продовжують термін надання послуг, який чітко визначений Договором - 31.12.2019.

В той же час, на думку колегії суддів, умови п 4.4. Договору слід розуміти та застосовувати таким чином, що строком надання послуг слід вважати строк, протягом якого верстат міг знаходитися в ремонті, тобто - не більше 120 календарних днів, а не так, як вважає Позивач не більше 120 днів, але у будь-якому випадку до 31.12.2019.

В протилежному, у випадку отримання заявки з жовтня 2019 року та пізніше, Виконавець позбавляється свого, узгодженого умовами Договору, права на виконання робіт протягом 120 днів.

В обґрунтування такого висновку колегія суддів, серед іншого, посилається на правову позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові від 18.04.18 р. у справі № 753/11000/14-ц, відповідно до якої, якщо встановлені правила не дозволяють визначити зміст умови договору, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem» (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав).

Матеріалами справи підтверджено, що проект договору № ОД/Т-19-679-НЮ від 09.10.2019 підготовлено та запропоновано саме Позивачем, а тому умови/слова договору слід тлумачити проти Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Таким чином, граничний термін надання послуг (повернення верстату) настав 11 березня 2020 року (13 листопада 2019 року +120 календарних днів = 11 березня 2020 року); прострочка почалася з 12.03.2020.

Як встановлено матеріалами справи, Відповідач надав послуги несвоєчасно, оскільки про готовність до здачі з капітального ремонту токарно-гвинторізного верстату моделі 165 повідомив Позивача лише листом від 24.03.2020, чим порушив умови договору в частині своєчасного виконанні робіт.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Умовами пунктів 8.2. та 8.3. Договору встановлено, що у випадку порушення терміну надання послуг Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних (несвоєчасно виконаних) робіт за кожний день прострочення; за не виконані роботи у строк, передбачений Договором, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від вартості невиконаних (несвоєчасно виконаних) робіт.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В постанові від 28.08.219 по справі № 910/11944/18 Верховний суд зазначив, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, так як згідно зі ст. 549 ЦКУ пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГКУ - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (аналогічний висновок викладено у постановах ВСУ від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, від 27.04.2012 у справі №3-24гс12; постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 р. у справі №903/647/17 та від 08.08.2018 р. у справі № 908/1843/17, у справі № 917/194/18 від 02.04.2019, у справі № 910/7398/18 від 23.07.2019.

Враховуючи положення закону, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо одночасного стягнення пені та штрафу.

Пеня та штраф позивачем правомірно розраховано від суми несвоєчасно виконаних робіт (послуг) 588 636,00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання послуг від 16.07.2020, в якому чітко визначено, що загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ 490 530.00 грн., ПДВ 20 % - 98 106.00 грн. Загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 588 636,00 грн.

Виконавцем порушено термін надання послуг на 12 днів (з 12.03.2020 по 23.03.2020 - межа зазначеного Позивачем періоду (дата повідомлення про готовність здати послуги за договором).

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок Позивача (межі зазначеного ним періоду), положення частини п`ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування пені прийшла до висновку, що стягненню підлягає пеня в розмірі 3 892,07 грн. (588 636,00 грн. х подвійну облікову ставку НБУ / 365 х 12).

Також колегія суддів погоджується з розрахованою Позивачем сумою штрафу у розмірі 58 863,60 грн. (588 636,00 грн. х 10%).

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню.

Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17.

В постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі № 910/1005/19 зазначено, що цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Також, необхідно звернути увагу на правову позицію Конституційного Суду України, що зазначена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013, а саме: «Разом з цим наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.».

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конституційний суд України наголосив, що справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначені його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення КСУ від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Згідно з принципом співрозмірності (пропорційності) не можуть покладатися на юридичну особу, яка діє метою задоволення суспільних інтересів, зобов`язання, які перевищують межі необхідності.

Цивільні та господарські відносини повинні гуртуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на те, що:

- відповідно до п. 1.3 Договору Відповідач надавав послуги за рахунок власних сил та засобів, які включали, зокрема, нові запчастини;

- Позивачем не здійснювалася передплата;

- незначний період прострочення виконання зобов`язання (12 днів);

- з Відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язання окрім штрафу стягується й пеня,

несправедливо покладати на Відповідача сплату всього розміру додаткового штрафу в сумі 58 863,60 грн., який складає майже 50% від запланованого прибутку Підприємства від даної господарської операції.

Тому, на думку колегії суддів апеляційного господарського суду, ступінь виконання Відповідачем зобов`язань за договором, розмір вже нарахованих штрафних санкцій, причини несвоєчасного виконання зобов`язання, незначний період прострочення - містять об`єктивні відомості про винятковість даного випадку, що надає право суду для зменшення розміру нарахованого штрафу на 50% до 29 431,80 грн.

Оскільки Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що внаслідок неналежного виконання Відповідачем умов Договору він зазнав будь-яких збитків, зменшення нарахованого на 50% забезпечить дотримання судом балансу інтересів обох сторін та не призведе до порушення прав Позивача.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з Відповідача на користь Позивача пеню у сумі 3 892,07 грн. та штраф у розмірі 29 431,80 грн.; в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову та апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог у наступній пропорції: 69,50 % - з Відповідача; 30,50 % - з Позивача.

У зв`язку з чим з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути 1 460,89 грн. судового збору за подачу позовної заяви, а з Позивача на користь Відповідача 961,66 грн. - за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2020 у справі №904/6568/20 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2020 у справі №904/6568/20 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ", м. Дніпро про стягнення неустойки у розмірі 90 289,69 грн. за прострочення терміну надання послуг за договором про надання послуг з капітального ремонту токарно-гвинторізного верстату моделі 165 № ОД/Т-19-679-НЮ від 09.10.2019 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" пеню у сумі 3892,07 грн., штраф 29 431,80 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 460,89 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-проектно-комерційна компанія "ЮГ-ПУТЬКОМПЛЕКТ", м. Дніпро 961,66 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.08.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв