РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.08.2021Справа № 910/10007/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ріт-Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Люкссер" про стягнення 163 080,00 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Ріт-Україна" (далі - ТОВ "Ріт-Україна") звернулося до Господарського суду міста Києва з цим позовом, посилаючись на те, що 18 травня 2020 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Люкссер" (далі - ТОВ "Люкссер") було укладено договір на виконання проектних робіт № 14, за умовами якого відповідач зобов`язався виконати передбачені цим договором роботи. Оскільки ТОВ "Люкссер" свої зобов`язання в обумовлений строк не виконало, позивач, посилаючись на статті 22, 610, 611, 623, 651, 849, 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 193, 222, 224-226 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого авансового платежу в розмірі 144 000,00 грн. а також 19 080,00 грн. пені, нарахованої в зв`язку з простроченням виконання зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 червня 2021 року зазначену позовну заяву ТОВ "Ріт-Україна" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10007/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 23 червня 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/10007/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04655, місто Київ, вулиця Вербова, будинок 24 літера А.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ "Люкссер" в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 23 червня 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте ТОВ "Люкссер" в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2020 року між ТОВ "Ріт-Україна" та ТОВ "Люкссер" був укладений договір на виконання проектних робіт № 14, за умовами якого останнє зобов`язалося власними силами і засобами та/або із залученням третіх осіб виконати проектно-вишукувальні роботи по розділу: "Зовнішні мережі водопроводу та побутової каналізації" на стадії "Робочий проект" для об`єкта: "Реконструкція житлового будинку з надбудовою (без зміни функції) по вул. Римського-Корсакова, 1 в Голосіївському районі м. Києва", відповідно до завдання на проектування, а позивач, у свою чергу, - прийняти належним чином виконану проектно-вишукувальну документацію і сплатити позивачу вартість виконаних робіт.

Зазначений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

Договір діє з моменту підписання його сторонами і до повного виконання ними зобов`язань за даним правочином (пункт 2.1 цієї угоди).

Даний договір оплачується за ціною, визначеною кошторисом (додаток № 2 до договору).

Пунктом 3.2 наведеного правочину визначено, що його ціна складає 144 000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 3.3 договору замовник перераховує підряднику в 5-дениий термін з моменту його підписання аванс у розмірі 100 % загальної ціни договору, що складає 144 000,00 грн. з ПДВ.

Розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підрядника (пункт 3.4 договору).

За змістом пункту 4.1 вказаного правочину підрядник починає виконання робіт з моменту: надходження авансу на його рахунок; надання замовником вихідних даних для проектування на вимогу підрядника в 3-денний термін з моменту надходження запиту.

Термін виконання робіт складає 2 місяці (пункт 4.2 даної угоди).

Згідно з пунктом 4.4 цього правочину підрядник відповідно до термінів і з урахуванням можливих змін термінів виконання робіт, визначених у пунктах 4.1, 4.2 договору, зобов`язався по накладній передати замовнику проектну документацію, а також акт прийому-передачі виконаних робіт.

Судом встановлено, що на виконання умов цієї угоди позивач згідно з платіжним дорученням від 20 травня 2020 року № 221 сплатив на рахунок відповідача суму авансового платежу в загальному розмірі 144 000,00 грн.

Про належне виконання позивачем умов цього договору свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення замовником своїх зобов`язань за цим правочином.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що у передбачений укладеним між сторонами договором строк ТОВ "Люкссер" не виконало взятих на себе зобов`язань щодо здійснення проектно-вишукувальних робіт та не направило позивачу у визначений строк проектної документації та відповідного акта прийому-передачі виконаних робіт.

16 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням від 13 квітня 2021 року, в якому відмовився від укладеного між сторонами договору на виконання проектних робіт № 14 та просив повернути йому сплачену суму авансового платежу в розмірі 144 000,00 грн.

20 травня 2021 року ТОВ "Ріт-Україна" повторно надіслало на адресу відповідача лист з повідомленням про відмову від договору. Вказані вимоги були залишені відповідачем без задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, предметом яких є виконання проектних робіт.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 ЦК України а договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За умовами частин 1, 2 статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За умовами частини 3 статті 651 ЦК України в разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в односторонньому порядку відмовився від договору на виконання проектних робіт від 18 травня 2020 року № 14, про що належним чином повідомив підрядника.

Як передбачено частиною 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/17.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України.

Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 144 000,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед ТОВ "Ріт-Україна", суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем проектно-вишукувальних робіт, передбачених укладеним між сторонами договором, ТОВ "Ріт-Україна" просило суд стягнути з ТОВ "Люкссер" 19 080,00 грн. пені, нарахованої за період з 22 липня 2020 року по 13 квітня 2021 року (256 днів).

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів, робіт, чи послуг (частина 4 статті 231 ГК України).

За змістом пункту 4.9 договору підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,05 % від його ціни за кожен день затримки виконання своїх зобов`язань, обумовлених пунктом 4.4 цієї угоди.

У той же час суд звертає увагу на положення частини 6 статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів, які свідчать про встановлення законом чи укладеним між сторонами договором більш тривалого строку нарахування цієї штрафної санкції, ніж встановлений частиною 6 статті 232 ГК України, суд дійшов висновку про те, що нараховування пені по вищезазначеній угоді за кожен день прострочення має припинитися через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає 13 248,00 грн. пені, нарахованої на суму заборгованості за договором на виконання проектних робіт від 18 травня 2020 року № 14 в розмірі 144 000,00 грн. за період з 22 липня 2020 року по 22 січня 2021 року.

Разом із тим, у задоволенні вимог ТОВ "Ріт-Україна" про стягнення з відповідача пені у розмірі 5 832,00 грн. слід відмовити.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин вимоги ТОВ "Ріт-Україна" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Люкссер" (04655, місто Київ, вулиця Вербова, будинок 24 літера А; ідентифікаційний код 37565853) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ріт-Україна" (01004, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 11/61, приміщення 67; ідентифікаційний код 37371381) заборгованість у сумі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн. 00 коп., 13 248 (тринадцять тисяч двісті сорок вісім) грн. 00 коп. пені та 2 358 (дві тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 72 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 серпня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко