ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 926/661/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Савінкової Ю.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11 травня 2021 року (головуючий - Кравчук Н. М., Мирутенко О. Л., Скрипчук О. С.) та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 18 березня 2021 року (суддя Ковальчук Т. І.) про закриття провадження у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд"

до Чернівецької міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Проспект",

про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" (далі - ТОВ "Гіпербуд", позивач) звернулось до суду з позовом до Чернівецької міської ради (далі - Рада, відповідач) про:

- визнання незаконними дій Чернівецької міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю щодо повернення ТОВ "Гіпербуд" заяви про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та видачу сертифіката та акту готовності об`єкта до експлуатації на об`єкт "Будівництво будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І черга - будівництво торгового центру)" за адресою: м. Чернівці, вул. Незалежності, 131;

- зобов`язання Чернівецької міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видати позивачу сертифікат на вказаний об`єкт.

2. Позивач стверджував про те, що він має право на отримання дозвільних документів про введення в експлуатацію об`єкта будівництва, як забудовник цього об`єкта. У зв`язку з чим не ґрунтується на вимогах закону відмова відповідача в оформленні відповідного сертифікату позивачу з посиланням на те, що аналогічний сертифікат раніше вже виданий іншій особі - Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Проспект".

Короткий зміст і мотиви судових рішень

3. Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 18 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 11 травня 2021 року, закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4. Суди дійшли висновку про підвідомчість даного спору суду адміністративної юрисдикції з огляду на те, що між сторонами існує публічно-правовий спір з приводу надання суб`єктом владних повноважень - органом державного архітектурно-будівельного контролю адміністративної послуги позивачу з видачі документів про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Вказана категорія спорів за усталеною судовою практикою Верховного Суду розглядається судами адміністративної юрисдикції (постанови Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 826/13994/17, від 08.12.2020 у справі №826/19721/16, від 14.05.2020 у справі № 0440/6378/18, від 18.05.2020 у справі №640/10444/19, від 24.12.2019 у справі № 826/11072/16).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи касаційної скарги

6. У даній справі позивач захищає своє майнове право на об`єкт будівництва, оскільки відповідач відмовив позивачу у видачі сертифіката на закінчений будівництвом об`єкт не з процедурних порушень, а у зв`язку з тим, що аналогічний сертифікат вже виданий іншій особі. Тобто відповідач не визнає право власності позивача на об`єкт будівництва, а отже між сторонами існує приватно-правовий спір. При цьому суди помилково послались на відповідну судову практику Верховного Суду з розгляду в порядку адміністративного судочинства спорів щодо видачі сертифікатів на закінчений будівництвом об`єкт, оскільки у жодній з судових справ не було спору між кількома особами щодо прав на об`єкт будівництва, який має місце між позивачем та третьою особою у даній справі.

Короткий зміст відзиву відповідача на касаційну скаргу

7. Спір між сторонами є публічно-правовим, оскільки позивач фактично оскаржує результат наданні адміністративної послуги суб`єктом владних повноважень, отже такий спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій

8. Велика Палата Верховного Суду неодноразово формувала правові позиції, відповідно до яких юрисдикція судового спору визначається за предметом спору, тобто за змістом та дійсним характером спірних правовідносин.

9. Так, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а). Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15).

10. Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

10.1. Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за пунктом 6 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

11. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

11.1. Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

12. Судами встановлено, що спір у даній справі виник між органом державного архітектурно-будівельного контролю, тобто суб`єктом владних повноважень та ТОВ "Гіпербуд" з приводу видачі останньому дозвільних документів про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. ТОВ "Гіпербуд" у позовній заяві вказує, що саме він є забудовником об`єкта та дотримався встановленої процедури подання документів до органу державного архітектурно-будівельного контролю, тоді як відповідач не навів передбачених законом підстав відмови у видачі сертифіката готовності до експлуатації закінченого будівництвом об`єкта.

13. Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

13.1. До органів державного архітектурно-будівельного контролю, в розрізі приписів частини третьої статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" належать, зокрема виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

13.2. Відповідно до частин 2, 7 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; рішення про відмову у видачі сертифіката може бути оскаржено до суду.

13.3. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт звернення - фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

13.4. Частиною третьою статті 3 Закону України "Про адміністративні послуги" унормовано, що до адміністративних послуг також прирівнюється вчинення, зокрема органом місцевого самоврядування, його посадовими особами, передбачені законом дій, у результаті яких суб`єкту звернення, а також об`єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

14. Верховний Суд констатує, що спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою суб`єкта владних повноважень - органу державного архітектурно-будівельного контролю у наданні позивачу, як суб`єкту звернення, адміністративної послуги, яка стосується підтвердження статусу готовності до експлуатації закінченого будівництвом об`єкта.

15. За визначенням пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

15.1. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

16. Отже, спір, який виник безпосередньо між юридичною особою (суб`єкт звернення) та суб`єктом владних повноважень (суб`єкт надання адміністративної послуги) у сфері публічно-правових відносин з надання адміністративних послуг підлягає вирішенню судом адміністративної юрисдикції як такий, що має публічно-правовий характер, що прямо випливає з положень пункту 2 частини першої статті 4 КАС України.

17. Про вирішення спорів щодо оскарження відмови органу державного архітектурно-будівельного контролю у видачі сертифіката готовності до експлуатації закінченого будівництвом об`єкта за правилами КАС України свідчить і усталена практика Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (постанови від 03.11.2020 у справі № 826/13994/17, від 08.12.2020 у справі №826/19721/16, від 14.05.2020 у справі № 0440/6378/18, від 18.05.2020 у справі №640/10444/19, від 24.12.2019 у справі № 826/11072/16).

18. При цьому, з огляду на підстави та предмет заявленого ТОВ "Гіпербуд" позову, предметом судової оцінки при вирішенні такого спору, є законність дій органу державного архітектурно-будівельного контролю з відмови в оформленні дозвільних документів, а правом, на захист якого подано даний позов, є право забудовника на введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за наслідками наданої йому адміністративної послуги.

19. З огляду це наявність у позивача приватно-майнового інтересу в оформленні права власності на збудований об`єкт, як і існування спору щодо цього об`єкта між позивачем та третьою особою - ОК "ЖБК "Проспект" не змінюють змісту публічно-правових відносин безпосередньо між позивачем та органом державного архітектурно-будівельного контролю, які стосуються надання позивачу адміністративної послуги, а отже не впливають на визначення юрисдикційної приналежності даного спору.

19.1. У зв`язку з чим Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги в пункті 6 Постанови як такі, що ґрунтуються на довільному тлумаченні скаржником змісту спірних правовідносин і в цілому зводяться до висловлення незгоди з висновками судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

20.1. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

21. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції Верховний Суд вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування не вбачається. У зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає.

22. Судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 11 травня 2021 року та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 18 березня 2021 року у справі № 926/661/20 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Зуєв В.А.