ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 Справа № 917/841/21

м. Полтава

Суддя Паламарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали

за позовною заявою Фізична особа - підприємець Морозов Михайло Михайлович, АДРЕСА_1

до Комунального некомерційного підприємства "Шишацька лікарня планового лікування" Шишацької селищної ради Полтавської області, 38000, Полтавська область, Шишацький район, смт. Шишаки, вул. Легейди, будинок 50

про стягнення 51 426,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021р. до господарського суду Полтавської області з позовною заявою звернулась Фізична особа - підприємець Морозов Михайло Михайлович до Комунального некомерційного підприємства "Шишацька лікарня планового лікування" Шишацької селищної ради Полтавської області про стягнення 51 426,93 грн. заборгованості згідно Договору на здійснення технічного нагляду за будівництвом №003/2020, з яких: 45 670,58 грн. - сума основного боргу, 4 223,83 грн. - інфляційних втрат, 1 532,52 грн. - 3% річних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2021 р. даний позов був переданий на розгляд судді Паламарчука В.В.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.06.2021р. позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався, клопотань про надання йому часу на підготовку відзиву або інших заяв по суті справи - відповідачем заявлено не було.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду даної справи господарським судом Полтавської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Про розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином. Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем, про що свідчить виписка з Трекінгу відправлень Укрпошти.

У встановлені судом строки додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень від сторін до суду не надійшло.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленій у рішенні "Каракуця проти України", заявник повинен виявляти належну зацікавленість у розгляді справи.

Згідно з частиною третьою статті 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Фізичною особою - підприємцем Морозовим Михайлом Михайловичем та Комунальним некомерційним підприємством "Шишацька лікарня планового лікування" Шишацької селищної ради Полтавської області 17 лютого 2020 року було укладено Договір на здійснення технічного нагляду за будівництвом №003/2020 (далі - Договір).

За умовами Договору, Замовник (Комунальне некомерційне підприємство "Шишацька лікарня планового лікування" Шишацької селищної ради Полтавської області) доручив, а Виконавець (Фізична особа - підприємець Морозов Михайло Михайлович) прийняв на себе виконання робіт по здійсненню технічного нагляду за об`єктом будівництва: «Капітальний ремонт дитячого відділення (літ. Г-П) Комунального некомерційного підприємства «Шишацької центральної районної лікарні» по вул. Легенди, 50 в смт. Шишаки, Полтавської області. Коригування».

Відповідно до п. 2.4 Договору, Виконавець зобов`язується складати та передавати Замовнику акти про виконання робіт по здійсненню технічного нагляду.

Замовник зобов`язується приймати від Виконавця роботи, що надаються згідно з цим Договором, та приймати від Виконавця акти здачі-приймання виконаних робіт по здійсненню технічного нагляду за будівництвом об`єкту, та провести оплату виконаних робіт до умов даного Договору (п. 3.3. Договору).

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що ціна послуг включає всі витрати Виконавця для надання даних Послуг і встановлюється за підсумком глав 1-9 зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва складає: 48 247,00 (сорок вісім тисяч двісті сорок сім гри. 00 коп.), без ПДВ.

Оплата наданих послуг виконується згідно ДБН Д. 1.1 -1-2000 та листа Держбуду України від 04.10.2000 р. № 7/7-1010 в розмірі 2,5% за підсумком глав 1-9 зведеного кошторису, після підписання підрядником актів виконаних робіт за формою КБ-2в та з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг за відповідний період на протязі п`яти банківських днів (п.3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після підписання Сторонами акта прийому передачі робіт протягом 30 (тридцяти) банківських днів за наявності фінансування. Зазначені суми по технічному нагляду будуть уточнюватись в залежності від суми фактичного виконаних робіт Підрядником та підписання актів виконаних робіт.

Позивач зазначає, що згідно акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 24.02.2020р. Виконавцем були надані Замовнику обумовлені договором послуги на загальну суму 45 670,58 грн.

Відповідач свої зобов`язання в частині оплати наданих послуг не виконав, в зв`язку з чим у Комунального некомерційного підприємства "Шишацька лікарня планового лікування" Шишацької селищної ради Полтавської області виникла заборгованість перед виконавцем в розмірі 45 670,58 грн.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував 4223,83 грн. - інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 1532,52 грн.

Таким чином, загальна сума позовних вимог заявлена до стягнення складає 51426,93 грн.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно за приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав відповідачу послуги на суму 45 670,58 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі наданих послу №1 від 24.02.2020р., який відповідно до договору є підтвердженням надання послуг Виконавцем Замовникові. Акт складений та підписаний сторонами без жодних зауважень, скріплений печатками сторін Договору.

Згідно пункту 3.3 Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після підписання Сторонами акта прийому передачі робіт протягом 30 (тридцяти) банківських днів за наявності фінансування. Зазначені суми по технічному нагляду будуть уточнюватись в залежності від суми фактичного виконаних робіт Підрядником та підписання актів виконаних робіт.

Отже, оплату за послуги відповідач мав здійснити до 07.04.2020 року.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не оплатив вартість наданих послуг, заборгованість останнього склала 45 670,58 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення відповідач не надав, тому позовні вимоги про стягнення 45670,58 грн. основного боргу підтверджені матеріалами сплави та задовольняються судом повністю.

Відповідно до ст. ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1532,52 грн. та інфляційні збитки в розмірі 4223,83 грн.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та встановив його невідповідність. Згідно здійсненого судом перерахунку інфляційні збитки мають становити 4 872,46 грн., що перевищує розмір інфляційних втрат заявлений позивачем до стягнення з відповідача ( 4223,83 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, суд не має права вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача суму інфляційних втрат більшу аніж заявлено позивачем у позові.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 4 223,83 грн.

Згідно здійсненого судом перерахунку 3% річних сума нарахувань становити 1532,52 грн. Перевірка правильності нарахувань позивача здійснена за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон".

З огляду на вищенаведене та доведення факту неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати за надані послуги, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 4 223,83 грн. та 3% річних в розмірі 1 532,52 грн. є правомірними.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому до стягнення з відповідача підлягає 2 270,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 331 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Шишацька лікарня планового лікування" Шишацької селищної ради Полтавської області (38000, Полтавська область, Шишацький район, смт. Шишаки, вул. Легейди, будинок 50, ) на користь Фізичної особи - підприємця Морозова Михайла Михайловича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 45670,58 грн. - сума основного боргу, 4223,83 грн. - інфляційні втрати, 1532,52 грн. - 3% річних.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Паламарчук