ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021 Справа № 914/1592/21

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Житомирське автотранспортне підприємство 11854», м. Житомир
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , с. Оброшине, Пустомитівський р-н, Львівська обл.
про:стягнення боргу за заявкою на організацію перевезення вантажу №1 від 10.02.2021
Суддя Р.В. Крупник Секретар О.О. Шевчук
Представники сторін:
від позивача:не з`явився
від відповідача:не з`явився

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ПрАТ «Житомирське автотранспортне підприємство 11854» до ФОП ОСОБА_1 про стягнення боргу за заявкою на організацію перевезення вантажу №1 від 10.02.2021.

Ухвалою від 14.06.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 05.07.2021.

Ухвалою суду від 05.07.2021 розгляд справи було відкладено на 16.08.2021.

Позивач явки повноважного представника у судове засідання 16.08.2021 не забезпечив, на адресу суду надіслав заяву на виконання ухвали суду (вх. №17332/21 від 26.07.2021), у якій, зокрема, просить суд розглядати справу без участі його представника.

Відповідач явки повноважного представника у судове засідання 16.08.2021 не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтований тим, що підставі договору-заявки на організацію перевезення вантажу №1 від 10.02.2021 позивачем за замовленням відповідача здійснено перевезення вантажу за маршрутом м. Щецин (Польща) с. Гнівець (Вінницька обл.) на загальну суму 29000,00 грн. За умовами заявки, відповідач зобов`язувався оплатити надані послуги перевезення протягом 10 банківських днів по отриманню оригіналів документів. Як стверджує позивач, оригінали документів за договором-заявкою одержані відповідачем 23.02.2021. Оскільки відповідач оплатив здійснене позивачем перевезення лише частково, перерахувавши 12000,00 грн., ПрАТ «Житомирське автотранспортне підприємство 11854» звернулося з цим позовом до суду про стягнення з відповідача 17000,00 грн. Також у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме: 2270,00 грн. судового збору, 3900,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1500,00 грн. гонорару успіху у випадку задоволення позову.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву та/або доказів сплати заявлено до стягнення суми боргу не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

10.02.2021 між ПрАТ «Житомирське автотранспортне підприємство 11854» (перевізником) та ФОП ОСОБА_1 (експедитором) підписано Заявку про організацію перевезень №1, згідно якої позивач зобов`язувався надати відповідачеві послуги перевезення вантажу за маршрутом м. Щецин (Польща) с. Гнівець (Вінницька обл.), а відповідач оплатити вартість перевезення в розмірі 29000,00 грн., протягом 10 банківських днів по отриманню оригіналів документів.

Як вбачається з матеріалів справи, оригінали документів для підписання за Заявкою про організацію перевезень №1 від 10.02.2021 були надіслані відповідачеві 22.02.2021 та одержані останнім 23.02.2021.

На підтвердження виконання зобов`язань за Заявкою, позивачем долучено міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №702955 з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу.

Судом встановлено, що на виконання взятих зобов`язань за Заявкою відповідачем здійснено наступні часткові оплати: 23.04.2021 перераховано 5000,00 грн. та 30.04.2021 перераховано 7000,00 грн., всього 12000,00 грн.

Докази сплати решти вартості наданих послуг у розмірі 17000,00 грн., у матеріалах справи відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами положень ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1). Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі (ч. 2). Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3).

Факт виконання позивачем зобов`язань щодо перевезення вантажу за Заявкою №1 від 10.02.2021 підтверджується документально.

Так, ч. 1 ст. 916 ЦК України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на те, що у строк встановлений Заявкою №1 від 10.02.2021 відповідачем не було в повному обсязі оплачено надані позивачем послуги, відповідач вважається таким, що прострочив, а тому заборгованість в розмірі 17000,00 грн. за Заявкою про організацію перевезень №1 від 10.02.2021 підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню повністю.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2270 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 5400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу ( у тому числі 1500,00 грн. гонорару успіху), суд зазначає наступне.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (положення ч. 1 ст. 56 ГПК України).

Згідно ч. 1-2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження факту надання позивачеві професійної правничої допомоги адвокатом Лозою В.М. та понесення позивачем витрат на оплату професійної правничої допомогу у справі, до позовної заяви долучено наступні докази: договір про правову допомогу від 24.05.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 27.05.2021, квитанцію до прибуткового касового ордера №08-05 від 27.05.2021 на суму 3900,00 грн., довіреність від 27.05.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008.

Приписами ч. 4-6 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Здійснивши аналіз та оцінку представлених позивачем доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у справі в розмірі 3900,00 грн., суд прийшов до висновку, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги адвокатом Лозою В.М. та оплати позивачем таких витрат на суму 3900,00 грн. підтверджується матеріалами справи.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1500,00 грн. гонорару успіху, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч. 1). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2).

У п. 2.1., 2.3. договору про правову допомогу від 24.05.2021, укладеного між ПрАТ «Житомирське автотранспортне підприємство 11854» та адвокатом Лозою В.М. сторонами погоджено, що за здійснення дій, що визначені у п. 1.1. цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 3900,00 грн. При задоволенні позову (отриманні позитивного рішення) довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) в розмірі 1500,00 грн.

Відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Враховуючи те, що понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено документально, розмір гонорару успіху адвокату передбаченого договором про надання правової допомоги від 24.05.2021 не виходить за межі розумності, є цілком співмірним з ціною позову та складністю справи, заперечення про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі від відповідача до суду не надходили, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 5400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 126, 129, 222, 226, 231, 233, 236, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Житомирське автотранспортне підприємство 11854» (10025, м. Житомир, вул. Корольова, буд. 158; ) 17000,00 грн. боргу, 2270,00 грн. судового збору та 5400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.08.2021 року

Суддя Р.В. Крупник