ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2021 р. Справа№ 910/7520/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Полякова Б.М.

Копитової О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магрест»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021

у справі №910/7520/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Магрест»

про ухвалення додаткового рішення

у справі №910/7520/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Магрест»

про видачу судового наказу

В С Т А Н О В И В :

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАГРЕСТ" звернулося з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7520/20, у якій просить стягнути з Шевченківського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19168 грн. витрат на правничу допомогу адвоката понесених заявником в процесі подання скарги на дії ВДВС та 3300 грн. витрат на правничу допомогу адвоката понесених за складання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 травня 2021 року (суддя Сташків Р.Б.) ухвалено стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 110; ідентифікаційний код 34967593) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГРЕСТ» (73003, м. Херсон, вул. Театральна, будинок 8, офіс 21; ідентифікаційний код: 38610971) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Суд дійшов висновку, що вирішуючи чи є розмір витрат скаржника на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним, слід брати до уваги, зокрема те, що у даному випадку вирішувався не спір, а розглядалася скарга на дії виконавчої служби при виконанні наказу Господарського суду міста Києва виданого у межах наказного провадження у справі №910/7520/20, яка за своєю природою зводиться до вирішення судом питання у законності дій або бездіяльності виконавчої служби, які регулюються Законом України «Про виконавче провадження»; заявлені заявником суми адвокатських витрат у тому числі гонорар адвоката вдвічі перевищують вартість боргу заявленого у заяві про видачу судового наказу, який складає 10958,43 грн; враховуючи предмет та підстави розгляду скарги в порядку судового контролю за виконанням судового наказу, виходячи з встановлених обставин характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд справи у порядку наказного провадження та відсутністю жодних заперечень від ВДВС щодо скарги, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд визнав за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 2000 грн.

Апеляційне провадження (рух справи).

Позивач в апеляційній скарзі просить ухвалу господарського суду першої інстанції змінити, стягнувши з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19168 грн та 3300 грн. Крім того, за апеляційне оскарження заявник просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Апелянт доводить, що з огляду на норми статті 126 Господарського процесуального кодексу України та судову практику Верховного Суду (постанова від 12.09.2019 у справі № 9901/350/18; постанова від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; постанова від 22.11.2019 у справі № 902/347/18; постанова від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; постанова від 02.10.2019 у справі № 815/1479/18; постанова від 15.07.2020 у справі № 640/10548/19; постанова від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20), обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони втрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий суддя), Отрюх Б.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7520/20; призначено справу до розгляду на 06.07.2021.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді Остапенка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці з 05.07.2021, для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий суддя), Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 прийнято справу №910/7520/20 до провадження у складі колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий суддя), Отрюх Б.В., Сотніков С.В.; призначено справу до розгляду на 06.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 розгляд справи №910/7520/20 відкладено на 10.08.2021.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Сотнікова С.В., Отрюха Б.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий суддя), Поляков Б.М., Копитова О.С.

Позивач надіслав суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі в судовому засіданні; вимоги апеляційної скарги підтримав.

Учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомлені відповідно до вимог статей 120, 270 ГПК України, правом брати участь у судових засіданнях, передбаченим статтею 42 ГПК України, не скористалися.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції, зокрема відомостей щодо не повідомлення учасників про дату, час і місце судового засідання, учасники справи не зверталися до суду з відповідними клопотаннями про відкладення розгляду справи; неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

Позивач просить стягнути з Шевченківського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19168 грн витрат на правничу допомогу адвоката понесених заявником в процесі подання скарги на дії ВДВС та 3300 грн витрат на правничу допомогу адвоката понесених за складання заяви про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування витрат на правову допомогу позивачем було додано наступні документи:

- засвідчена копія Договору про надання правничої допомоги №5-пд/2020 від 06.07.2020 укладена між адвокатом Білою Т.В. та ТОВ «МАГРЕСТ» (а.с. 69);

- засвідчена копія Додаткової угоди від 30.12.2020 до вищевказаного договору (а.с.69);

- ордер серія ХС №122212 (а.с.70);

- засвідчена копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХС №000016 від 30.01.2015 адвоката Білої Т.В.(а.с.71);

- засвідчена копія Додаткової угоди від 19.02.2021 до вищевказаного договору (а.с.72);

- засвідчена копія замовлення клієнта №09 від 19.02.2021 (а.с.73);

- засвідчена копія звіту №1 від 22.02.2021 про надані послуги за договором №5-пд/2020 від 06.07.2020 (а.с.74).

Також заявником було долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення (ухвали) у даній справі засвідчені копії замовлення клієнта №25 від 05.04.2021 та звіт №2 від 06.04.2021 про надані послуги за договором №5-пд/2020 від 06.07.2020.

Як вбачається зі звіту №1 від 23.02.2021 адвокатом Білою Т.В. були надані послуги за договором №5-пд/2020 від 06.07.2020 вартість яких складає 9168 грн.

Відповідно до звіту №2 від 06.04.2021 адвокатом Білою Т.В. були надані послуги за договором №5-пд/2020 від 06.07.2020 вартість яких складає 3300 грн.

Також, судом встановлено, що за умовами п. 1 Додаткової угоди від 19.02.2021 до Договору №5-пд/2020 від 06.07.2020 про надання правничої допомоги сторони домовилися, що клієнт сплачує адвокатові гонорар у розмірі 10000 грн. у разі отримання позитивного для клієнта судового рішення у справі за оскарження в Господарському суді міста Києва постанови Шевченківського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.02.2021 у виконавчому провадженні №63206441.

Апеляційна інстанція звертає увагу, що будь-яких заперечень щодо заявлених витрат від ВДВС ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надходило.

Мотиви постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства зокрема, є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин (ст.7 ГПК України).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Таким чином, нормами процесуального закону передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат, зокрема, дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність, складність та значення справи для сторін.

За змістом частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В контексті наведених норм статей 74, 126 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд звертає увагу, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заперечує такі витрати, зокрема шляхом заявлення клопотання про їх зменшення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги. Жодних заперечень щодо обгрунтованості заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не заявлено.

Отже, апеляційний господарський суд вважає, що за таких обставин у суду не має підстав самостійно вирішувати питання про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Правовий висновок щодо застосування норми права висловлено Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 (п.40).

З наведених мотивів апеляційна інстанція, враховуючи висновок місцевого господарського суду, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі витрати на адвоката, якщо встановить, що розмір гонорару є завищеним щодо іншої сторони спору, зазначає, що слід врахувати саме обов`язок іншої сторони спору доводити, що відповідні витрати завищені; будь-яких заперечень іншою стороною суду не надано.

Вказуючи про необхідність оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат, місцевий господарський суд разом з тим не звернув увагу на відповідну процесуальну бездіяльність відповідача, який ніяк не відреагував на пред`явлені вимоги про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає зміні, оскільки місцевий господарський суд, загалом погодившись з наявністю підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, допустив порушення процесуального закону, не вірно розподіливши обов`язок доказування, не обґрунтовано звільнивши іншого учасника процесу від процесуального обов`язку доводити ті обставини справи, які стосуються заперечення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, апеляційна інстанція враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги щодо розподілу обов`язку доведення неспівмірності витрат є достатньою правовою підставою для визнання оскаржуваного судового рішення таким, що постановлено при неправильному застосуванні норм процесуального права, що суттєво вплинуло на права та обов`язки учасників судового процесу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до норм статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд встановив, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу змінити.

З огляду на норму статті 126 ГПК України щодо розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу адвоката за результатом апеляційного розгляду, з врахуванням вищенаведених висновків щодо застосування норм процесуального закону та відсутності будь-яких заперечень відповідача, суд покладає понесені учасником справи витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції на відповідача в тому розмірі, що заявлений та підтверджений позивачем.

Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магрест» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/7520/20 змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Магрест» про ухвалення додаткового рішення (ухвали) задовольнити.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (код ЄДПОУ 34967593) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Магрест» () судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22468 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят вісім) грн.»

В іншій частині резолютивну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/7520/20 залишити без зміни.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (код ЄДПОУ 34967593) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Магрест» () судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

Матеріали справи № 910/7520/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.М. Поляков

О.С. Копитова