ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
"17" серпня 2021 р. Справа № 924/444/21
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши в залі судових засідань № 207 матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни, м. Нетішин Хмельницької області
до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області
представники сторін: не з`явилися.
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 30.06.2021р. позов фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 336829,81 грн заборгованості за договором поставки, 4271,55 грн 3% річних, 17321,79 грн інфляційні втрати задоволено. Стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677) на користь фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 336829,81 грн (триста тридцять шість тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 81 коп.) основної заборгованості, 4271,55 грн (чотири тисячі двісті сімдесят одну гривню 55 коп.) 3% річних, 17321,79 грн (сімнадцять тисяч триста двадцять одну гривню 79 коп.) інфляційних втрат, 5376,35 грн (п`ять тисяч триста сімдесят шість гривень 35 коп.) витрат по оплаті судового збору. Повернуто фізичній особі-підприємцю Михальчук Ларисі Володимирівні ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 144,73 грн (сто сорок чотири гривні 73 коп.), сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 23.04.2021р.

Представником фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни подано до суду заяву від 05.07.2021р., у якій просить суд стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області на користь позивача судовий збір в розмірі 5521,08 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 28750,00 грн.

Представником відповідача 16.08.2021р. подано до суду заперечення на заяву представника позивача про стягнення судового збору і витрат на професійну правничу допомогу у справі № 924/444/21, відповідно до яких просить суд розгляд заяви позивача про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу проводити без участі представника відповідача, відмовити позивачу у повторному стягненні з відповідача судового збору, зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до їх розумного і обґрунтованого розміру. В обґрунтування поданих заперечень відповідачем зазначено, що з`ясування обставин, вивчення та аналіз матеріалів та чинного законодавства, пошук та дослідження практики застосування відповідних норм права не є правовою допомогою в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та не підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. Також відповідач вважає, що вартість правової допомоги в розмірі 16500,00 грн за 11 годин роботи адвоката з підготовки позовної заяви є нерозумним та необґрунтовано завищеним. Крім того, відповідач заперечує про нарахування вартості правової допомоги в частині обрахунку та обґрунтування підстав для стягнення пені, оскільки пеню позивачем було заявлено необґрунтовано. Разом з тим, нерозумним є нарахування правничої допомоги за участь адвоката у судових засіданнях, оскільки суд своїми ухвалами не визнавав явку учасників справи обов`язковою.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, ухвала суду про призначення засідання надіслана на адресу учасників процесу.

Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, остання вирішується за наявними матеріалами справи.

При вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28750,00 грн судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи знаходиться ордер № 57 від 19.04.2021р. про надання правової допомоги фізичній особі-підприємцю Михальчук Ларисі Володимирівні на підставі договору про надання правової допомоги від 19.04.2021р. адвокатом Загребельним В.В. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 918 від 10.05.2012р.).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

06.04.2021р. між фізичною особою-підприємцем Михальчук Л.В. (замовник) та адвокатським бюро "Віталія Загребельного" (виконавець) укладено договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно п. 1.1. якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, надавати замовнику правничу допомогу, а саме підготовка позовної заяви до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція") про стягнення заборгованості за договором поставки № 16928/53-124-01-20-127321 від 12.11.2020р., підготовка відповіді на відзив, заяви з процесуальних питань тощо, представництво інтересів замовника у господарському суді Хмельницької області, Північно-західному апеляційному господарському суді, Верховному Суді.

Відповідно до п. 2.1. договору вартість правничої допомоги, передбаченої п. 1.1. цього договору визначається п. 2.2. - 2.4. цього договору та додатковими угодами до цього договору.

Згідно п. 2.2. договору авансовий платіж за цим договором становить 14720,00 грн.

Як передбачено п. 2.3. договору, сторони домовились, що 1 година роботи адвоката бюро становить 1500,00 грн за будь-який вид правничої допомоги адвоката бюро, яка надається на виконання цього договору. Кількість затрачених адвокатом бюро годин зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною договору.

У відповідності до п. 2.4. договору сторони домовились, що гонорар успіху становить 3000,00 грн. Гонорар успіху сплачується замовником протягом 3 днів, наступних за днем набрання судовим рішенням у справі № 924/444/21 законної сили на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що оплата послуг, передбачених п. 2.1. цього договору та авансового платежу, передбаченого п. 2.2. цього договору здійснюється замовником в безготівковій формі протягом 3 днів на підставі рахунку-фактури, який виставляється виконавцем, якщо інше не передбачене цим договором.

Виконання зобов`язань сторін за цим договором підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг, який складається сторонами в довільній формі (п. 2.6. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 5.1. договору).

02.07.2021р. фізичною особою-підприємцем Михальчук Л.В. (замовник) та адвокатським бюро "Віталія Загребельного" (виконавець) складено акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору від 06.04.2021р., додаткової угоди № 1 від 12.05.2021р. про наступне: 1) з`ясування адвокатом бюро всіх відомих клієнту обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та вивчення матеріалів, аналіз адвокатом бюро чинного законодавства України, пошук та дослідження практики застосування відповідних норм права з метою визначення наявності фактичних та правових підстав для виконання доручення клієнта. Надання клієнту роз`яснень з правових питань, пов`язаних із справою - 750,00 грн (30 хв.); 2) підготовка адвокатом бюро позовної заяви - 16500,00 грн (11 год.); 3) підготовка адвокатом бюро відповіді на відзив 4500,00 грн (3 год.); 4) підготовка адвокатом бюро заяви про зменшення розміру позовних вимог - 750,00 грн (30 хв.); 5) підготовка адвокатом бюро заяви про збільшення розміру позовних вимог - 1500,00 грн (1 год.); 6) участь адвоката бюро у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 07.06.2021р. - 1000,00 грн (40 хв.); 7) участь адвоката бюро у розгляді справи по суті , яке відбулось 30.06.2021р. - 750,00 грн (30 хв.); гонорар - 3000,00 грн. Разом 28750,00 грн.

Адвокатським бюро "Віталія Загребельного" (виконавець) виставлено фізичній особі-підприємцю Михальчук Л.В. (замовник) рахунки-фактури, а саме: № 10 від 06.04.2021р. на суму 10000,00 грн, № 14 від 23.04.2021р. на суму 4720,00 грн, № 21 від 02.07.2021р. на суму 14030,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 166 від 06.04.2021р., № 171 від 26.04.2021р., № 4 від 05.07.2021р. . фізичною особою-підприємцем Михальчук Л.В. перераховано адвокатському бюро "Віталія Загребельного" 23620,00 грн.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019р. у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019р. у справі № 922/928/18, від 30.07.2019р. у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, господарський суд враховує, що заявлений розмір витрат, а саме в частині - підготовка адвокатом бюро позовної заяви, який відображений в акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 02.07.2021р., є явно завищеним, оскільки справа має незначну складність (з правої точки зору), незначний обсяг документів для правового аналізу, та реальний час, витрачений професійно підготовленим адвокатом на складання такої позовної заяви, не може становити 11 годин. За таких обставин суд дійшов висновку, що за надання вказаної послуги адвокатом (підготовка позовної заяви) слід стягнути з відповідача на користь позивача 8500,00 грн.

Із зазначеного, суд погоджується із доводами відповідача в частині, що послуги адвоката щодо підготовки позовної заяви вартістю 16500,00 грн за 11 годин роботи є необґрунтовано завищеними. Стосовно інших заперечень представника державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", викладених у запереченнях від 16.08.2021р., суд оцінює їх критично, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження відповідних тверджень. При цьому, суд звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги обставини справи № 924/444/21, положення договору від 06.04.2021р. про надання професійної правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 02.07.2021р., господарський суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 28750,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не співрозмірні із виконаною адвокатом роботою, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині (підготовка адвокатом позовної заяви), а відтак дійшов висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді підлягають розподілу частково у сумі 20750,00 грн, які належить стягнути з відповідача. У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 11.06.2018р. по справі № 923/567/17 та додатковій постанові від 08.04.2021р. у справі № 922/2321/20.

Крім того, у заяві від 05.07.2021р. позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 5521,08 грн. Суд, дослідивши вимогу позивача у вказаній частині, дійшов висновку, що зазначені витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки питання щодо їх розподілу було вирішено судом в рішенні суду від 30.06.2021р. (5376,35 грн судового збору стягнено з відповідача на користь позивача, 144,73 грн повернуто фізичній особі-підприємцю Михальчук Ларисі Володимирівні з Державного бюджету України).

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

заяву представника фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни про стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області на користь позивача судового збору в розмірі 5521,08 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 28750,00 грн задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677) на користь фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 20750,00 грн (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

У стягненні з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1);

3, 4 - відповідачу (01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3; 30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, б. 20).

Всім рекомендованим з повідомл.