РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2021Справа № 910/279/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Джарти В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи господарську справу

за позовом Конотопського міськрайцентру зайнятості

до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

про відшкодування незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 4 818,24 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2021 року Конотопський міськрайцентр зайнятості звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" про відшкодування незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 4 818,24 грн на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строки на вчинення процесуальних дій.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

10.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

16.02.2021 до суду надійшла відповідь на відзив.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

При цьому Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника Рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України № 4469/07 від 02.05.2013 та Рішення Європейського Суду з прав людини від 15.03.2012 Папазова та інші проти України, (заява № 32849/05 від 19.08.2005, № 20796/06 від 19.04.2006, № 14347/07 від 20.03.2020, № 40760/07, від 08.08.2007). Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 5011-46/18261-2012.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ :

Як вбачається з матеріалів справи 14.11.2018 Конотопським міськрайцентром зайнятості було надано статус безробітного ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), звільненому з роботи машиніста тепловоза Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця".

Починаючи з 21.11.2018 ОСОБА_1 було призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі без урахування страхового стажу (у зв`язку із звільненням з останнього місця роботи згідно пункту 3 статті 40 КЗпП України) та розпочато її виплату відповідно до частини 2, 4 статті 22 та частини 3 статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (наказ від 21.11.2018 № НТ181121).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2019 у справі № 577/5531/18 було задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про поновлення на посаді.

Наказом в.о. начальника виробничого підрозділу локомотивне депо Конотоп Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" від 23.07.2019 № 100/ос скасовано наказ № 161/06 від 09.11.2018 про звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді машиніста тепловоза.

Таким чином, з 23.07.2019 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили відповідно до пп.2 п.1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", пп.2 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та припинено його реєстрацію як безробітного (наказ від 23.07.2019 № НТ190723).

За період з 21.11.2018 по 22.07.2019 включно ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у сумі 4 818.24 грн.

29.07.2019 директором Конотопського МРЦЗ виданий наказ №8 «Про відшкодування роботодавцем коштів, виплачених як допомога по безробіттю», який листом від 31.07.2019 № 880/04 направлений на адресу роботодавця.

16.09.2019 на адресу Конотопського МРЦЗ надійшов лист за підписом начальника локомотивного депо РФ "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" про те, що відповідь на вимоги центру зайнятості буде надана після прийняття рішення в суді апеляційної інстанції у справі про поновлення на роботі.

Конотопський МРЦЗ повторно неодноразово звертався до Регіональної філії з проханням повернення коштів, отриманих як допомога по безробіттю (листи № 1341/04 від 22.11.2019, № 330/04 від 11.03.2020).

Однак як зазначає позивач, станом на 30.12.2020 заборгованість не погашена.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 73, частини 1 статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 № 792, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

У пункті 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Матеріалами справи та її фактичними обставинами підтверджується перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного у Хмельницькому міському центрі зайнятості з 21.11.2018 та зняття його з такого обліку, припинення виплат по безробіттю з 23.07.2019 у зв`язку із поновленням останнього на посаді рішенням суду, яке станом на день розгляду справи набрало законної сили.

Частиною 1 статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до роботодавців, зокрема, належать: установи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умова, передбачених законодавством, та які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідач по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем в розумінні частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а тому саме на відповідача покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

На час розгляду справи доказів сплати отриманої допомоги по безробіттю за період з 21.11.2018 до 22.07.2019 відповідачем не надано. Зобов`язання щодо відшкодування суми виплаченого забезпечення відповідачем не оспорюється.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 120, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Конотопського міськрайцентру зайнятості до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" про відшкодування незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 4 818,24 грн задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ «ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ» АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Україна, 01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛИСЕНКА, будинок 6, ) на користь КОНОТОПСЬКОГО МІСЬКРАЙЦЕНТРУ ЗАЙНЯТОСТІ (Україна, 41600, Сумська обл., місто Конотоп, ВУЛИЦЯ МИХАЙЛА СУСЛО, 20, ) грошових коштів у розмірі 4 818,24 грн (чотири тисячі вісімсот вісімнадцять гривень 24 копійки) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ