ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2021 Справа № 914/1818/21

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., розглянув по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар Олл-Трейд», місто Львів,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів», місто Миколаїв Миколаївського району Львівської області,
про:стягнення 36?000,00 грн заборгованості за транспортні послуги.
1. Судові процедури.

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар Олл-Трейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» про стягнення 36?000,00 грн заборгованості за транспортні послуги.

1.2. Ухвалою суду від 29.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Вказану ухвалу суду позивач отримав 07.07.2021, що підтверджується трекінгом відстеження поштових повідомлень зі штрихкодовим ідентифікатором 8052, здійсненого на офіційному сайті Укрпошта, а відповідач 05.07.2021 (штрихкодовий ідентифікатор поштового конверту 060). Реєстр згрупованої поштової кореспонденції, згідно з яким судом направлялись копії відповідних ухвал, долучено до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ним вжито всі заходи щодо повідомлення про судовий процес учасників справи, сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та виконання процесуальних обов`язків.

1.3. Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

1.4. Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

1.5. Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, з урахуванням закінчення строків розгляду справи, суд дійшов висновку розглянути спір по суті.

2. Аргументи сторін.

2.1. У позовній заяві ТзОВ «Оскар Олл-Трейд»» (Позивач у справі) вказує про неналежне виконання ТзОВ «Вояж-Львів» (Відповідач у справі) своїх договірних зобов`язань щодо оплати за надання послуг транспортного перевезення, у зв`язку з чим у Відповідача виник борг перед Позивачем у загальному розмірі 36'000,00 грн.

Правовими підставами позову вказано норми ст. ст. 909, 916 Цивільного кодексу України.

2.2. Відповідач ТзОВ «Вояж-Львів» відзив на позов не подав, проти позову не заперечив.

3. Обставини справи.

3.1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оскар Олл-Трейд» (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» (Замовник) впродовж грудня 2019 року по жовтень 2020 року було укладено ряд Заявок-Договорів на транспорте перевезення.

Відповідно до розділу 3 укладених Заявок-Договорів, обов`язками замовника є: встановлювати ставки провізної плати згідно домовленості з Виконавцем; Забезпечити нормований простій автомобіля під завантаженням, не враховуючи вихідні і святкові дні. За понаднормовий простій Замовник сплачує Виконавцю штраф у розмірі 2000 грн. за кожну добу понад нормованого простою на території України; за понаднормовий пробіг, який виникле при переадресуванні або змінах умов заявки Замовник виплачує додаткову плату; у випадку відмови від здійснення погодженого перевезення, замовник сплачує іншій стороні штраф в розмірі 50% від вартості перевезення.

Натомість, розділом 4 Заявок-Договорів передбачено, що обов`язками Виконавця є: Виконавець несе відповідальність за збереження вантажу перед Замовником з часу прийняття його від вантажовідправника до повного розвантаження у вантажоотримувача; у разі втрати, пошкодження або нестачі вантажу, Виконавець відшкодовує Замовнику кошти в розмірі вартості втраченого чи пошкодженого товару; виконавець зобов`язується використовувати для перевезення транспорт, придатний за технічним та санітарним станом в узгоджені

строки, перевищення строку доставки штраф 500 грн за кожну добу; діяти в інтересах Замовника шляхом нерозголошення інформації третім особам.

3.2. На реалізацію взятих на себе зобов`язань сторонами підписано:

- Заявку Договір на транспортне перевезення №2312/19-01 на суму 6?500,00 грн, виконану згідно з Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №390 від 23.12.2019 на суму 6?500,00 грн;

- Заявку Договір на транспортне перевезення №13/01-01 на суму на суму 5?500,00 грн, виконану згідно з Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 16.01.2020 на суму 5?500,00 грн;

- Заявку Договір на транспортне перевезення №21/02-01 на суму 5?500,00 грн, виконану згідно з Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №19 від 24.02.2020 на суму 5?500,00 грн;

- Заявку Договір на транспортне перевезення №17/03-01 на суму 5?500,00 грн, виконану згідно з Актом надання послуг №682 від 17.03.2020 на суму 5?500,00 грн;

- Заявку Договір на транспортне перевезення №01/06-01 на суму 5?500,00 грн, виконану згідно з Актом надання послуг №1805 від 01.06.2020 на суму 5?500,00 грн;

- Заявку Договір на транспортне перевезення №24/06-02 на суму 5?500,00 грн, виконану згідно з Актом надання послуг №1802 від 24.06.2020 на суму 5?500,00 грн;

- Заявку Договір на транспортне перевезення №21/07-02 на суму 22?000,00 грн, виконану згідно з Актом надання послуг №3138 від 21.07.2020 на суму 22?000,00 грн;

- Заявку Договір на транспортне перевезення №28/09-02 на суму 22?000,00 грн, виконану згідно з Актом надання послуг №4869 від 28.09.2020 на суму 22?000,00 грн;

- Заявку Договір на транспортне перевезення №19/10-01 на суму 5?500,00 грн, виконану згідно з Актом надання послуг №5391 від 19.10.2020 на суму 5?500,00 грн.

3.3. Свій обов`язок з оплати відповідач виконав частково у розмірі 47?500,00 грн. Згідно з Актом звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2019 13.04.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становить 36?000,00 грн.

3.4. У порядку досудового врегулювання спору позивач направляв відповідачу претензію вих. № 06-05/2021-01 від 06 травня 2021 з вимогою сплатити борг та Акт звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2019 13.04.202, належні докази надіслання долучені до матеріалів справи.

3.5. Для відновлення порушених прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із даним позов. Відповідач проти позову не заперечив, хоч був належним чином повідомлений про розгляд справи.

4. Позиція суду.

4.1. Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Предметом спору у даній справі є стягнення боргу за виконане транспортне перевезення, яке не оплачене відповідачем в повному обсязі.

4.2. Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України). Із зазначеними статтями Цивільного кодексу України кореспондується також і ст. 193 ГК України.

4.3. На виконання умов Заявок-Договорів позивач здійснив транспортне перевезення, що підтверджується Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 47?500,00 грн. Відповідач претензій, зауважень до позивача не висловив. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач частково оплатив надані послуг, інших доказів матеріалів справи не надано.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п. 2.1. Заявок-Договорів встановлено, що заявка діє з моменту її підписання і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

4.4. Позивач стверджує, що ним здійснено перевезення, а Відповідачем без претензій до об`єму, якості та строків виконання прийнято послугу з перевезення на загальну суму 83'500,0 грн, що підтверджується матеріалами справи та встановлено у п. 3.2. даного рішення.

Як встановлено п. 3.3. даного рішення, кореспондуючий обов`язок з оплати за отриманий Товар Відповідач виконав частково у розмірі 47?500,00 грн. Будь-яких інших доказів щодо оплати наданих послуг у матеріалах справи немає та сторонами не надано.

Відтак, вимоги позивача про стягнення 36'000,00 грн заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

4.5. Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

5. Судові витрати.

5.1. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 2'270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

5.2. Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначено у частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має, сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Варто зазначити, що аналогічних висновків у подібних правовідносинах дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019.

5.3. Як встановлено з матеріалів справи, між ТзОВ «Оскар Олл-Трейд» (надалі Клієнт) та адвокатом Гавриченко Жанною Володимирівною (надалі Адвокат) укладено Договір № про надання правової допомоги від 1 квітня 2021 року. Відповідно до пункту 1 розділу 1 зазначеного Договору Адвокат бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу, тобто здійснювати захист, представництво або надавати Клієнту інші види правничої допомоги погоджені Сторонами у Замовленні (далі по тексту - Правова допомога), а Клієнт зобов`язується приймати та оплачувати надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору, на умовах і в порядку, визначеному цим Договором.

Згідно з пунктом 4.2. Договору гонорар складається з суми вартості наданої правової допомоги, відповідно до Актів наданих послуг.

Відповідно до п. 2-3 Акту № 03 приймання-передачі наданих послуг від 04 червня 2021 року вартість послуг становить 8?000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок. Всього до сплати 8?000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок. Сторони погодили, що підписання даного Акту є підтвердженням надання вказаних в акті послуг Виконавцем та оплати таких послуг Замовником.

5.4. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності (ч. 4 ст. 126 ГПК України), розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у численних постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).

Окрім того, застосовуючи вищевказані критерії Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

5.5. Як з`ясовано з аналізу поданих позивачем документів, в тому числі за відсутності поданого детального опису робіт, обов`язок надання якого встановлено ч. 3 ст. 126 ГПК України, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), тощо, не повністю відповідає критерію реальності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Суд звертає увагу заявника, що як зазначено у позові та підтверджено додатками до позовної заяви, позивачем надсилалась претензія (вих. № 06-05/2021-01 від 06.05.2021) до відповідача з вимогою сплатити заборгованість, однак у Акті № 03 приймання передачі наданих послуг від 04 червня 2021 року, що підписаний Клієнтом та Адвокатом, серед переліку наданих послуг не зазначено надання останнім цієї послуги.

Відтак, суд зазначає, що, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони, вартість наданих послуг не відповідає критеріям реальності та розумності їх розміру. Окрім того, суд враховує також і позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у зазначену у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019, та вважає за доцільне зменшити заявлену до відшкодування суму витрат.

Таким чином, суд погодився частково із доводами позивача та здійснивши відповідну оцінку заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу вказує, що позивачу підлягає відшкодуванню 4'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з Обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» (81600, Львівська область, Миколаївський район, місто Миколаїв, вулиця Лисенка, будинок 45; ідентифікаційний код 38008383) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар Олл-Трейд» (79007, Львівська область, місто Львів, вулиця Джерельна, будинок 8, квартира 1; ідентифікаційний код 41714604) 36'000,00 грн заборгованості, 2'270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору та 4'000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.П. Трускавецький