ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1601/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Левшиній І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до відповідача Фізичної особи - підприємця Тернавського Олександра Ігоровича про стягнення 76857,93грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Тернавського Олександра Ігоровича про стягнення 76857,93грн. у тому числі 46664,00грн. заборгованості по тілу кредиту, 0,04грн. заборгованості за відсотками, 26850,76грн. заборгованості по комісії, 2254,70грн. пені на суму простроченої заборгованості за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р. , 1088,43грн. штрафу за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» посилається на неналежне виконання Фізичною особою - підприємцем Тернавським Олександром Ігоровичем умов укладеного між сторонами заяви-договору №ID6512001 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів від 07.06.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.06.2021р. відкрито провадження у справі №916/1601/21, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.07.2021р. о 11:20.

В судове засідання від 06.07.2021р. представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.07.2021р. відкладено судове засідання на 27.07.2021р. о 11:40 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судове засідання від 27.07.2021р. представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.07.2021р. відкладено судове засідання на 17.08.2021р. о 11:40 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судове засідання від 17.08.2021р. представники сторін не з`явилися.

В судовому засіданні від 17.08.2021р. було винесено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/1601/21.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Як вказує позивач, 07.06.2019р. між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (позивач, Кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Тернавським Олександром Ігоровичем (відповідач, Позичальник) було укладено заяву-договір №ID6512001 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» )продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (далі заява-договір). Відповідно до розділу 2 кредитного договору «Умови надання кредиту»: розмір Кредиту: 60000,00грн., валюта кредиту: гривня, вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування Кредитом: 0,0001% річних, розмір комісійної винагороди: 2,99% від суми виданого кредиту (щомісячно), тип процентної ставки: фіксована. Терміни і порядок погашення кредиту: згідно графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку 1 до цього договору, термін повернення кредиту: 07.06.2022р. Цільове використання кредиту відповідно до п. 1.2. кредитного договору - на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Позичальника та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Позивач зазначає, що відповідно до заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів, відповідач підтвердив свою обізнаність (ознайомленість) та поінформованість відносно запропонованих позивачем умов надання зазначених банківських послуг (в т.ч. кредитних) та надав відповідну згоду про що засвідчив власним підписом 07.06.2019р. Таким чином, до відома відповідача протягом всього періоду обслуговування в АТ «ТАСКОМБАНК» регулярно доводилась вся необхідна інформація про банківські послуги та, зокрема, зміст Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», до яких відповідач приєднався шляхом укладення заяви-договору.

Як зазначає позивач, згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» - при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк «ТАС24/БІЗНЕС», або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. Таким чином, відповідач, 07.06.2019р. скористався своїм правом та на підставі Закону України «Про електронні довірчі послуги» вчинив правочин, підписавши заяву-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, сформованого на сайті https://czo.aov.ua/ та відображенням ЕЦП на самому договорі.

Позивач вказує, що кошти за договором відповідачем було отримано у передбачений заявою-договором спосіб - шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в заяві-договорі (п. 1.2), що підтверджується відповідною випискою, отже позивач, як Кредитодавець, свої обов`язки за заявою-договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідачем умови заяви-договору не виконані, кредитні кошти у встановлені заявою-договором зокрема «Графіком погашення кредиту» строкине повернуті. Як наслідок, станом на 13.04.2021р. заборгованість відповідача за заявою-договором №ID6512001 від 07.06.2019 р., становить 76857,93грн. у тому числі 46664,00грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,04грн. заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені), 26850,76грн. заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій), 2254,70грн. пеня на суму простроченої заборгованості (за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р.), 1088,43грн. штраф за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками наданими до позовної заяви.

Позивач зазначає, що право на дострокове стягнення передбачено умовами заяви-договору, зокрема в п. 4.2.1. зазначено, що умови цього договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому. Згідно з п. 18.2.23.8. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», Банк, незалежно від настання строків виконання зобов`язань Клієнтом за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим договором, при настанні умов, передбачених п. 18.2.2.2.5 цього договору, або порушення Клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів. Відповідно до п. 18.2.2.2.5 Правил, Клієнт доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках Клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за кредитом, Клієнт доручає Банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані Банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1 цих Правил. Тобто, наявність очевидних ознак неспроможності Позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов договору має наслідком виникнення у Банку права вимагати дострокового повернення суми кредиту, що також передбачено нормами ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 46664,00грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,04грн. заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені), 26850,76грн. заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій), 2254,70грн. пеня на суму простроченої заборгованості (за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р.), 1088,43грн. штраф за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст.525,526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07.06.2019р. між позивачем та відповідачем було укладено заяву-договір №ID6512001 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» продукт «Кредит на розвиток бізнесу»).

Відповідно до розділу 2 кредитного договору «Умови надання кредиту»: розмір Кредиту: 60000,00грн., валюта кредиту: гривня, вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування Кредитом: 0,0001% річних, розмір комісійної винагороди: 2,99% від суми виданого кредиту (щомісячно), тип процентної ставки: фіксована. Терміни і порядок погашення кредиту: згідно графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку 1 до цього договору, термін повернення кредиту: 07.06.2022р. Цільове використання кредиту відповідно до п. 1.2. кредитного договору - на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Позичальника та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Однак, відповідачем умови заяви-договору не виконані, кредитні кошти у встановлені заявою-договором зокрема «Графіком погашення кредиту» строкине повернуті. Як наслідок, станом на 13.04.2021р. заборгованість відповідача за заявою-договором №ID6512001 від 07.06.2019р., становить 76857,93грн. у тому числі 46664,00грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,04грн. заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені), 26850,76грн. заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій), що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками наданими до позовної заяви.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 („Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи надане АТ «ТАСКОМБАНК» право на дострокове повернення кредиту згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів своєчасного повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 46664,00грн. заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,04грн. заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочені), 26850,76грн. заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій) підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2254,70грн. пені на сумі простроченої заборгованості за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р. та 1088,43грн. штрафу за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р. слід зазначити наступне.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Згідно ст.ст. 547,548 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами заяви-договору, а саме п.3.3. сторони встановили, що у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 2254,70грн. за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р., вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 2254,70грн. за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р.

У поданій до суду позовній заяві АТ «ТАСКОМБАНК» заявлено про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1088,43грн. за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р.

При цьому, правового обґрунтування законності нарахування та стягнення штрафу АТ «ТАСКОМБАНК» не надано.

Суд зазначає, що умовами заяви-договору №ID6512001 від 07.06.2019р. також не передбачено право АТ «ТАСКОМБАНК» на нарахування відповідачу штрафу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) дійшла висновку, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатись договором приєднання у випадку відсутності у такій анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутності підтверджень конкретних запропонованих Умов та правил банківських послуг.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 17.07.2020р. по справі №910/8189/19 було наголошено, що у справі №342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014р. у справі № 6-144цс14, та, посилаючись на положення ст.ст. 207,626, 628, 638, 626, 1054, 1055, 633, 634, 1056-1, 1048, 1049, 1050, 549, 551 Цивільного кодексу України, дійшла наступних висновків: визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки; умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений; умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; враховуючи, що позивач вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема ст.ст. 625, 1048 Цивільного кодексу України не заявляв, позовні вимоги аргументовані умовами кредитного договору з посиланням на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення заборгованості за процентами за користування чужими коштами та пені за порушення умов кредитного договору, та відмовила у цій частині у задоволенні позову

При цьому, Верховним Судом у постанові від 17.07.2020р. по справі №910/8189/19 було відхилено доводи АТ КБ "Приватбанк" про наявність у юридичної особи в силу свого правового статусу можливості усвідомлювати значення та наслідки своїх дій, а, отже, про відсутність підстав для застосування висновку по справі №342/180/17-ц. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що під час вирішення спору слід виходити з наданого Великою Палатою Верховного Суду тлумачення норми права, а не суб`єктного складу сторін спору.

Враховуючи вищевикладені висновки Верховного Суду, суд зазначає про відсутність правових підстав для врахування наданого позивачем витягу з Правил обслуговування корпоративних клієнтів під час вирішення питання про стягнення штрафу, оскільки доказів на підтвердження ознайомлення ФОП Тернавського О.І. із вказаним витягом матеріали справи не містять. Крім того, суд зазначає, що підстави та умови, за яких АТ «ТАСКОМБАНК» має право вимагати стягнення штрафу наданими суду Правилами обслуговування корпоративних клієнтів у будь-якому випадку також не передбачено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення із відповідача штрафу у розмірі 1088,43грн. за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v.Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v.Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України»).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» підлягають задоволенню в частині з відповідача Фізичної особи - підприємця Тернавського Олександра Ігоровича 75769,50грн. у тому числі 46664,00грн. заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,04грн. заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочені), 26850,76грн. заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій), 2254,70грн. пені на суму простроченої заборгованості за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р., у позовних вимогах в частині стягнення з відповідача Фізичної особи - підприємця Тернавського Олександра Ігоровича 1088,43грн. штрафу за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р. судом відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2237,85грн. покласти на відповідача, судові витрати по сплаті судового у сумі 32,15грн. покласти на позивача пропорціонально задоволеним позовним вимогам відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до відповідача Фізичної особи - підприємця Тернавського Олександра Ігоровича про стягнення 76857,93грн. у тому числі 46664,00грн. заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,04грн. заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочені), 26850,76грн. заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій), 2254,70грн. пені на суму простроченої заборгованості за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р., 1088,43грн. штрафу за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Тернавського Олександра Ігоровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ) 46664,00грн. заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,04грн. заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочені), 26850,76грн. заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій), 2254,70грн. пені на суму простроченої заборгованості за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р., 2237,85грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. У позовних вимогах Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про стягнення з відповідача Фізичної особи - підприємця Тернавського Олександра Ігоровича 1088,43грн. штрафу за період з 15.10.2020р. по 13.04.2021р. - відмовити.

4. Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 32,15грн. покласти на позивача - Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК».

Повне рішення складено 17 серпня 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова