ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2021 р. Справа№ 910/4663/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Огірко А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від ТОВ "Теріон Сервіс": Костира А.О. за довіреністю;

від ТОВ "Транссервіс 2008": Костира А.О. за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервіон Сервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.03.2021

у справі №910/4663/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро"

до Agrostudio SP.ZO.O.

про розірвання контракту та зобов`язання повернути товар,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 березня 2021 задоволено частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро" про забезпечення позову.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно - кукурудзу 3 клас, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року, походження - Україна, у кількості 2 732,45 метричних тон, право власності на яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро", що знаходиться на терміналі Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" або на судні НАСІ ALI SARI (тип судна: Bulk Carrier), що перебуває в Державному підприємстві "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

Заборонено будь-яким особам, в тому числі Товариству з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008", яке здійснює зберігання кукурудзи 3 клас, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року, у кількості 2 732,45 т, Державному підприємству "Морський торговельний порт "Чорноморськ", Державній Митній Службі України та її територіальним органам, Товариству з обмеженою відповідальністю "Тервіон Сервіс" проводити будь-які дії з майном (кукурудза 3 клас, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року, походження - Україна, у кількості 2 732,45 метричних тон, які направлені на перехід права власності на майно, в тому числі, але не виключно, завантаження, розвантаження, майна проведення митного оформлення, оформлення товару на третіх осіб та будь-які інші дії, передачі іншому зберігачу, переміщення майна в інше місце тощо.

У іншій частині заяви - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тервіон Сервіс" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони ТОВ "Тервіон Сервіс" проводити будь-які дії з майном (кукурудза 3 клас).

Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на день подання заяви про забезпечення позову товар вже перетнув митний кордон України, а ТОВ "Тервіон Сервіс", як митний брокер, виконало всі зобов`язання в межах укладеного з позивачем договору - провело митне оформлення до отримання від останнього листа про заборону митного оформлення товару, тому вимога про заборону проводити митне оформлення є безпідставною і необґрунтованою; позивачем не зазначено жодної пропозиції щодо зустрічного забезпечення; не викликавши сторони для надання пояснень, суд не з`ясував наявності заборгованості станом на подання заяви, а взяв до уваги документ, який втратив актуальність за два місяці до подання заяви; в ухвалі відсутні будь-які мотиви для вжиття заходів забезпечення позову.

Також не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні зави про забезпечення позову в частині заборони ТОВ "Транссервіс 2008" проводити будь-які дії з майном (кукурудза 3 клас).

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ "Транссервіс 2008" здійснювало зберігання спірного товару, однак до прийняття оскаржуваної ухвали товар вже було відвантажено на судно НАСІ ALI SARI і товар перетнув митний кордон України; оскаржувана ухвала порушує права апелянта та інтереси інших третіх осіб; позивачем не зазначено жодної пропозиції щодо зустрічного забезпечення; не викликавши сторони для надання пояснень суд не з`ясував наявності заборгованості станом на подання заяви, а взяв до уваги документ, який втратив актуальність за два місяці до подання заяви; в ухвалі відсутні будь-які мотиви для вжиття заходів забезпечення позову.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, у якій він погоджується з вимогами, викладеними в ній та вказує, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 позовну заяву було залишено без руху, однак позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, тому вона вважається неподаною.

За клопотанням представника апелянтів судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, представників у судове засідання не направили, що, відповідно до положень ч. 12 ст. 270 ГПК України, не перешкоджає розгляду апеляційних скарг по суті.

Представник апелянтів у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційних скаргах, просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представника апелянтів, дослідивши матеріали оскарження, розглянувши апеляційні скарги, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів оскарження вбачається, що 24 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро" звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Agrostudio SP.ZO.O. (юридична особа за законодавством Республіки Польща), в якому просило суд:

- розірвати Контракт №CN140920RIV від 14.09.2020, укладений між позивачем та відповідачем;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу майно - кукурудзу 3 клас, без ГМР, насипом, врожаю 2020 року, у кількості 2 732Ю45 тон.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов контракту позивач відвантажив на термінал ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" 2 732,45 метричних тон зерна кукурудзи загальною вартістю 521442,80 доларів США, однак відповідачем було сплачено лише 167977,58доларів США. Згідно умови Контракту право власності переходить до покупця з моменту його повної оплати, а у разі неналежного виконання контракту покупцем щодо оплати (неповна оплата та/або прострочення оплати) продавець має право вимагати повернення товару у повному обсязі та має право розірвати Контракт в односторонньому порядку.

У позовній заяві також міститься вимога про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (кукурудзу 3 класу), а разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просив накласти арешт на вказане майно та заборонити будь-яким особам проводити будь-які дії з цим майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду: доказів сплати судового збору у розмірі 219164,13грн. (оригінал платіжного документа). Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

25.03.2021 позивачем була подана заява про забезпечення позову з урахуванням зміни обставин, відповідно до якої заявник просив суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно - кукурудзу 3 клас, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року, походження - Україна, у кількості 2 732,45 (дві тисячі сімсот тридцять дві цілі сорок п`ять сотих) метричних тон, право власності на яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро", що знаходиться на терміналі Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" (Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008") або на судні НАСІ ALI SARI (тип судна: Bulk Carrier) що перебуває в Державному підприємстві "Морський торгівельний порт "Чорноморськ";

- заборонити будь-яким особам, в тому числі Товариству з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008 ", яке здійснює зберігання кукурудзи 3 клас, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року, у кількості 2 732,45 т, Державному підприємству "Морський торговельний порт "Чорноморськ", Державній Митній Службі України та її територіальним органам, Товариству з обмеженою відповідальністю "Тервіон Сервіс" , капітану судна НАСІ ALI SARI (тип судна: Bulk Carrier) що перебуває в Державному підприємстві "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" проводити будь-які дії з майном, які направлені на перехід права власності на майно, в тому числі, але не виключно, завантаження, розвантаження, майна проведення митного оформлення, оформлення товару на третіх осіб та будь-які інші дії, передачі іншому зберігачу, переміщення майна в інше місце тощо.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник послався на те, що:

- відповідач є нерезидентом, у якого відсутнє будь-яке майно на території України;

- товар поставляється відповідачем в квоту компанії Soufflet Negoce S.A.S., яка є резидентом Республіки Франція;

- відповідач не є кінцевим отримувачем цього товару і він має намір продати товар;

- брокер ТОВ "Тервіон Сервіс" повідомив позивача про митне оформлення товару для фактичного вивезення морським судном НАСІ ALI SARI зерна до Ізраїлю;

- відповідач вчиняє активні заходи для вивезення зерна кукурудзи, що до повної його оплати є власністю позивача;

- несплата відповідачем значної суми за Контрактом є очевидною і підтверджується належними доказами;

- невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання рішення суду у цій справі.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони будь-яким особам проводити дії з майном, направлені на перехід права власності на майно, оскільки існує обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а також той факт, що на теперішній час триває митне оформлення спірного товару.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову обраними позивачем способами, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, у тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем або іншими особами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 по справі №910/361/18.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів оскарження вбачається, що позивач просив накласти арешт на спірне майно (кукурудзу 3 клас, врожаю 2020 року, у кількості 2 732,45 метричних тон) та заборонити будь-яким особам, в тому числі ТОВ "Транссервіс 2008" (яке здійснює зберігання спірної кукурудзи) ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (де знаходиться термінал), Державній Митній Службі України та її територіальним органам, ТОВ "Тервіон Сервіс" (митний брокер), капітану судна НАСІ ALI SARI, проводити будь-які дії з цим майном.

Однак, з доданої позивачем до нової редакції заяви про забезпечення позову копії повідомлення митного брокера вбачається, що спірна кукурудза 3 класу 19.03.2021 о 06:53, тобто, ще до подання позову і заяви про забезпечення позову, перетнула митний кордон України та була фактично вивезена.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що обрані позивачем способи забезпечення позову не забезпечать фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки спірне майно вже перетнуло митний кордон України, та порушують збалансованість інтересів сторін і інших суб`єктів господарювання (ТОВ "Транссервіс 2008", ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ", Державної митної служби України, ТОВ "Тервіон Сервіс"), у зв`язку із чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

За таких обставин ухвалу Господарського суду міста Києва від 29 березня 2021 року щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову визнати законною та обґрунтованою не можна, а тому вона підлягає скасуванню. Отже, апеляційні скарги підлягають задоволенню

Відповідно до положень ст.129 ГПК України з позивача на користь апелянтів підлягають стягненню витрати останніх на сплату судового збору за подання апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервіон Сервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 29 березня 2021 року.

3. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро" про забезпечення позову.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро" (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6А, офіс 1, ідентифікаційний код 43137780) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервіон Сервіс" (68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вулиця Шевченка, будинок 7 А, ідентифікаційний код 42471563) - 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро" (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6А, офіс 1, ідентифікаційний код 43137780) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" (67840, Одеська обл., Овідіопольський р-н, село Молодіжне, вулиця Залізнична, будинок №3, ідентифікаційний код 35818770) - 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали оскарження повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.08.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук