ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2514/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» (вх. №2-1059/21 від 17.08.2021р.) про забезпечення позову по справі №916/2514/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» (вул. Спиридонівська, № 31, оф. 2, м. Одеса, 65020, )

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» (вул. Велика Арнаутська, № 76, оф. 2, м. Одеса, 65045, ),

2) Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни (вул. Літературна, № 8, оф. 26/1, м. Одеса, 65000),

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Краншип» (вул. Успенська, № 39/1, 1-2 поверх, оф. 2/4, м. Одеса, 65048, )

про скасування рішення про державну реєстрацію, припинення права власності, визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінальний комплекс «Кілія», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни та Товариства з обмеженою відповідальністю «Краншип», в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус І.О. від 05.02.2020р. (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 50991575) про державну реєстрацію права власності на 17/100 частин майнового комплексу з реєстраціним номером 23, розташованого за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінальний комплекс «Кілія»;

- припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» на 17/100 частин майнового комплексу, розташованого за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4;

- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна від 18 червня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краншип», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., зареєстрований в реєстрі за №7913.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що до складу 17/100 частин власності ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» приватним нотаріусом Білоус І.О., відповідно до інформаційної довідки № 223295508 від 09.09.2020р., безпідставно включено право власності на ангар літ. «Ч» та зернопереробний комплекс літ. «Ц», які на праві власності належать ТОВ «Зерновий термінал Кілія» як рухоме майно.

Разом з позовною заявою до Господарського суду Одеської області позивачем подано заяву про забезпечення позову за вх.№ 2-1059/21, у якій ТОВ «Зерновий термінал Кілія» просить:

- забезпечити позов шляхом накладення арешту на 17/100 частин об`єкту нерухомого майна - комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, які складаються в тому числі з: ангару літ. «Ч», площею - 522,8 кв.м.; зернопереробного комплексу літ. «Ц», площею - 4,8 кв.м., та розташовані за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м.Кілія, вул.Портова (Железнякова), 4, зареєстрованого за ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія».

- заборонити ТОВ «Зерновий термінальний комплекс Кілія» та будь - яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти відчуження та будь - які реєстраційні дії щодо перереєстрації 17/100 частин об`єкту нерухомого майна - комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, які складаються в тому числі з: ангару літ. «Ч», площею - 522,8 кв.м.; зернопереробного комплексу літ. «Ц», площею - 4,8 кв.м., зареєстрованого за ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що гр. ОСОБА_1 19.08.2003 року придбав у Фірми «Давос» у формі ТОВ комплекс тимчасових будівель та споруд зернової лінії №1, розташованого на території ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» за адресою: Одеська область, Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Железнякова, 4, який складається з: - ангар, загальною площею 521,5 кв.м.; - вагова (операторська та вагова платформа загальною площею 86 кв.м.); - естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання (загальною площею 365 кв.м.).

В подальшому, а саме 08.07.2019 року, громадянами України - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 створено ТОВ «Зерновий термінал «Кілія» та, за твердженням позивача, учасниками вирішено збільшити статутний капітал підприємства за рахунок внесення додаткового вкладу від учасника товариства - ОСОБА_1 у розмірі: комплексу тимчасових будівель та споруд зернової лінії №1, розташованого на території ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ», Одеська область, Кілійський р-н, м.Кілія, вул.Железнякова,4 який складається з наступних об`єктів: будівля ангар (літ. «Ч») (одноповерхова арочна, каркасна споруда прямокутної форми, загальною площею - 521,5 кв.м., висотою -11,0 м); будівля вагової (літ. «С») (одноповерхова споруда з технологічним напрямом і складається із двох частин: операторська - площею 9,29 кв.м., висотою 2,3 м та надіг ТТР розташована вагова платформа площею - 76,41 кв.м., висотою 4,3 м, загальна площа тимчасової споруди - 85,7 кв.м.); будівля зернопереробного комплексу (літ. «Ц») (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання, прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається із декількох частин: пульт керування, підйомна платформа, прийомний бункер, дві рампи (вїзд - виїзд). Висота підйомної - 1,8 м. Висота приміщення, де розташований прийомний бункер - від 4,0 м до 4,6 м. Висота приміщення, де розташований пульт керування - 3,1 м, висота рампи (вїзд виїзд) - 1,8 м. Загальна площа тимчасової споруди - 364,5 кв.м.).

Між тим, позивач зауважує, що у вересні 2020 року власником вищевказаних тимчасових споруд з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виявлено, що 05.02.2020 приватним нотаріусом ОМНО Білоус І.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50991575 та внесено запис про право власності за підприємством зі схожою назвою - ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» в розмірі 17/100 частин, на об`єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м.Кілія, вул.Портова (Железнякова),4. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23.

При цьому, до складу 17/100 частин власності ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія», приватним нотаріусом Білоус І.О. безпідставно включено право власності на ангар літ. «Ч» та зернопереробний комплекс літ. «Ц», які на праві власності належать позивачу - ТОВ «Зерновий термінал «Кілія».

У зв`язку з вищевикладеним, ТОВ «Зерновий термінал «Кілія» звернулось до правоохоронних органів із повідомленням про скоєння кримінального правопорушення при здійснені незаконної державної реєстрації на майно, належне на праві власності ТОВ «Зерновий термінал «Кілія» за іншою юридичною особою та за заявою позивача відповідні відомості внесені в ЄРДР за №0001499 від 10.09.2020 року, розпочато кримінальне провадження.

Позивач звертає увагу, що реєстрація права власності на 17/100 за ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м.Кілія, вул.Портова (Железнякова),4, проведена приватним нотаріусом ОМНО Білоус І.О. в порушення вимог ст. ст. 10, 18, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», пункту 48 Порядку, зокрема без наявності необхідних для цього документів, їх відповідності заявленим правам та вимогам законодавства, тому вона є незаконною на підлягає скасуванню.

За твердження позивача, в результаті вказаних протиправних дій порушено право власності ТОВ «Зерновий термінал Кілія» на ангар літ. «Ч», площею 522,8 кв.м., та зернопереробний комплекс літ. «Ц» - площею 4,8 кв.м., що знаходиться за вищезазначеною адресою.

Додатково заявник зауважує, що після незаконного отримання права власності відповідача на дане майно, останній передав його в оренду, відповідно до договору оренди нерухомого майна від 18.06.2021 року.

Приймаючи до уваги викладене, ТОВ «Зерновий термінал Кілія» просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке є предметом спору, а саме: 17/100 частин, на об`єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, в тому числі ангару літ. «Ч», площею - 522,8 кв.м.; зернопереробного комплексу літ. «Ц», площею - 4,8 кв.м., та заборони ТОВ «Зерновий термінальний комплекс Кілія» та будь - яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь - які реєстраційні дії та дії щодо відчуження 17/100 частин вищевказаного майна, яке розташоване за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23), до набрання законної сили рішення суду, прийнятого за результатами розгляду поданої позовної заяви ТОВ «Зерновий термінал Кілія».

Заявник вказує, що відповідач вже вжив заходів щодо передачі вищевказаного майна в оренду, відповідно до договору оренди нерухомого майна від 18.06.2021, чим порушив права позивача на рухоме майно та обмежив здійснення господарської діяльності.

Вжиття визначеного заходу забезпечення позову, на переконання заявника, забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки накладення арешту на майно у даній справі є спроможним заходом забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, враховуючи, що такий захід забезпечення позову з одного боку не призведе до перешкоджання господарської діяльності відповідача, а з іншого боку зможе забезпечити виконання рішення у випадку задоволення позову.

При цьому, заявник вважає, що у разі невжиття заявленого заходу забезпечення позову, ТОВ «Зерновий термінал Кілія» не зможе захистити свої вже порушені права в рамках одного судового процесу.

Розглянувши заяву ТОВ «Зерновий термінал Кілія» про вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Згідно положень ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до приписів ст. 139 ГК України, майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів (ч. 1).

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів, доданих ТОВ «Зерновий термінал Кілія» до позовної заяви, відповідно до договору купівлі-продажу від 19.08.2003 року та акту приймання-передачі майна, ОСОБА_1 придбав у Фірми «Давос» у формі ТОВ комплекс тимчасових будівель та споруд зернової лінії №1, розташований на території ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ», Одеська область, Кілійський р-н, м.Кілія, вул.Железнякова,4, який складається з: - ангар, загальною площею 521,5 кв.м.; - вагова (операторська та вагова платформа загальною площею 86 кв.м.); - естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання (загальною площею 365 кв.м.).

18.09.2019 року під час проведення загальних зборів учасників ТОВ «Зерновий термінал «Кілія», учасниками вирішено збільшити статутний капітал товариства та затвердити внесення додаткового вкладу від учасника товариства - ОСОБА_1 у розмірі: комплексу тимчасових будівель та споруд зернової лінії №1, розташованого на території ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ», Одеська область, Кілійський р-н, м.Кілія, вул.Железнякова,4 який складається з наступних об`єктів: будівля ангар (літ. «Ч») (одноповерхова арочна, каркасна споруда прямокутної форми, загальною площею - 521,5 кв.м., висотою -11,0 м); будівля вагової (літ. «С») (одноповерхова споруда з технологічним напрямом і складається із двох частин: операторська - площею 9,29 кв.м., висотою 2,3 м та надіг ТТР розташована вагова платформа площею - 76,41 кв.м., висотою 4,3 м, загальна площа тимчасової споруди - 85,7 кв.м.); будівля зернопереробного комплексу (літ. «Ц») (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання, прямокутна різнорівнева каркасна споруда, що складається із декількох частин: пульт керування, підйомна платформа, прийомний бункер, дві рампи (вїзд - виїзд). Висота підйомної - 1,8 м. Висота приміщення, де розташований прийомний бункер - від 4,0 м до 4,6 м. Висота приміщення, де розташований пульт керування - 3,1 м, висота рампи (вїзд виїзд) - 1,8 м. Загальна площа тимчасової споруди - 364,5 кв.м.)

Зазначене підтверджо Протоколом 17/09 загальних зборів учасників ТОВ «Зерновий термінал Кілія» від 18.09.2019 року, що підписаний учасниками ТОВ «Зерновий термінал Кілія», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гладких О.Л. та зареєстрований в реєстрі за №25410, 25411.

Відповідно до інформації довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 223295508, судом встановлено, що 05.02.2020р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50991575, та внесено запис про право власності за ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» в розмірі 17/100 частин на об`єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Юлійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23), які складаються з: санпропускник з котельнею літ. «Б-Б1» загальною площею 163,5 кв.м., павільойн морвокзалу літ. «Х», загальною площею 177,1 кв.м., зернопереробний комплекс літ. «Ц», загальною площею 4,8 кв.м., ангар літ. «Ч», загальною площею 522,8 кв.м.

За заявою позивача внесені в ЄРДР за №0001499 від 10.09.2020 року відомомсті щодо вжиття заходів до приватного нотаріусу ОМНО Білоус І.О., яка, здійснюючи свою діяльність, 05.02.2020р. внесла до Реєстру речових прав на нерухоме майно завідомо неправдиві відомості.

17.09.2020р. старшим слідчим Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУ Національної поліції в Одеської області внесені в ЄРДР за №0001512 відомомсті щодо заволодіння майном, яке складається з ангару та зернопереробного комплексу, право власності на які належить ТОВ «Зерновий термінал Кілія», та частин цілісного майнового комплексу належних Міністерству інфраструктури України шляхом обману із корисливих мотивів. Кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2018р. по справі №910/1040/18 дійшов висновку, що у випадку звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а не підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому, слід наголосити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Предметом заявлених ТОВ «Зерновий термінал Кілія» позовних вимог у даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Білоус І.О. від 05.02.2020р. про державну реєстрацію права власності 17/100 частин майнового комплексу, розташованого за адресою: Одеська обл., Кіліський р-н, м. Кілія, віл. Портова (Железнякова), 4 та припинення права власності ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» на 17/100 частин зазначеного майнового комплекс. При цьому, в обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову ТОВ «Зерновий термінал Кілія» було зазначено, що існує потенційна можливість відчуження відповідачем спірного нерухомого майна іншим особам, що, відповідно, унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку про існування зв`язку між обраними ТОВ «Зерновий термінал Кілія» заходами у вигляді накладення арешту на майно та предметом заявленого позову, що свідчить про наявність передбачених процесуальних законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, суд вважає цілком обґрунтованим обраний позивачем спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно, що на момент звернення позивача із даним позовом до суду було зареєстровано за відповідачем ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія», право власності якого оскаржується у рамках розгляду даної справи, оскільки він відповідає вимогам, на забезпечення яких направлений, є пов`язаним і співвідносним із такими вимогами. У свою чергу, у випадку визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса, будуть відновлені права позивача на таке майно. Отже, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Встановлення таких заходів забезпечення позову до вирішення спору судом у даній справі відповідає предмету заявленого позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Оскільки у даному випадку ТОВ «Зерновий термінал Кілія» звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не повинна взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

На переконання суду, невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі відчуження ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» спірного нерухомого майна третім особам, які наразі не є учасниками справи, до закінчення розгляду цієї справи, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Додатково суд зазначає про те, що вжиття зазанченого заходу забезпечення позову не порушує право власності ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія», гарантоване Конституцією України, оскільки застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно не порушує його прав, а лише запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову у даній справі по суті за звичайною процедурою, а в разі задоволення позову сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Отже, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на діяльність відповідачів чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Оскільки, обрані судом способи забезпечення позову не порушують прав осіб, що не є учасниками судового процесу, та співвідносяться з предметом позову, а отже існує зв`язок між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позову, а тому вжиті судом заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити ефективне поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову.

Щодо забезпечення позову шляхом заборони вчинення ТОВ «Зерновий термінальний комплекс Кілія» та будь - яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти відчуження та будь - які реєстраційні дії щодо перереєстрації 17/100 частин об`єкту нерухомого майна - комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, які складаються в тому числі з: ангару літ. «Ч», площею - 522,8 кв.м.; зернопереробного комплексу літ. «Ц», площею - 4,8 кв.м., зареєстрованого за ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія», суд зазначає, що цей спосіб забезпечення позову, не є ефективним та розумним, оскільки за наявності накладеного арешту на майно: 17/100 частин об`єкту нерухомого майна - комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, а також невирішеного між сторонами спору, відповідачі позбавлені можливості вчиняти будь які дії відносно цього майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом.

Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Згідно з ч. ч. 3, 6 ст. 141 ГПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Отже, положеннями процесуального законодавства не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідна вимога може лише висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Позиція господарського суду із даного питання відповідає висновкам, які наведені у постанові Верховного Суду від 19.02.2019р. по справі № 911/1695/18 та від 27.01.2020р. по справі № 908/1686/19.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, які застосовуються судом, не позбавляють відповідачів їх конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, не перешкоджають відповідачам займатись господарською діяльністю та відсутні підстави стверджувати про можливі збитки відповідачів, які будуть понесені у майбутньому.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи обрані заявником заходи забезпечення позову, господарський суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення.

Право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II). Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Оцінивши подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138, 139, 140, 234, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» (вх. №2-1059/21 від 17.08.2021р.) про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на 17/100 частин об`єкту нерухомого майна - комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23), які складаються з: санпропускник з котельнею літ. «Б-Б1» загальною площею 163,5 кв.м., павільойн морвокзалу літ. «Х», загальною площею 177,1 кв.м., зернопереробний комплекс літ. «Ц», загальною площею 4,8 кв.м., ангар літ. «Ч», загальною площею 522,8 кв.м.

3. В задоволенні решти заяви - відмовити.

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» (вул. Спиридонівська, № 31, оф. 2, м. Одеса, 65020, ).

Боржником за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінальний комплекс «Кілія» (вул. Велика Арнаутська, № 76, оф. 2, м. Одеса, 65045, ).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набрала законної сили 19.08.2021р. та підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя Цісельський Олег Володимирович