ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2021 р. Справа№ 910/1336/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОСТАЧ-ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021

у справі № 910/1336/21 (суддя: Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТИЙ СВІТ-ТРЕЙД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОСТАЧ-ПЛЮС"

про стягнення 445 678,34 грн,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧИСТИЙ СВІТ-ТРЕЙД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТАЧ-ПЛЮС» про стягнення 445 678,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 31.01.2020 № ПП-ЧСВТ в частині оплати поставленого товару. Крім того на суму заборгованості позивачем нараховано пеню, інфляційні втрати та 3% річних за період з 21.08.2020 по 27.01.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі № 910/1336/21 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ «ПОСТАЧ-ПЛЮС» на користь ТОВ «ЧИСТИЙ СВІТ-ТРЕЙД» заборгованість у розмірі 445 678, 34 грн з яких: 414 105,52 грн - сума основного боргу, 4037,47 грн - 3% річних, 11385,45 грн - інфляційні нарахування, 16149,90 грн - пені та судовий збір у розмірі 6685,18 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «ПОСТАЧ-ПЛЮС» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі № 910/1336/21 в частині стягнення боргу в сумі 249 105, 52 грн та прийняти нове, яким відмовити в позові в частині стягнення боргу в сумі 249 105, 52 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Так, апелянт стверджує, що станом на час прийняття оскаржуваного рішення сума заборгованості відповідача складала 249 105,52 грн, що підтверджується приєднаними до матеріалів апеляційної скарги платіжними дорученнями. Крім того, апелянт зазначає, що рекомендований конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі був вручений невстановленій особі, а тому апелянт був позбавлений можливості надати відповідні документи суду першої інстанції.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021, справа № 910/1336/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 апеляційну скаргу ТОВ "ПОСТАЧ-ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі № 910/1336/21 залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ПОСТАЧ-ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021; розгляд справи призначено на 05.07.2021; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання та повідомлено строки на їх подання.

В межах встановлених судом процесуальних строків від позивача письмовий відзив на апеляційну скаргу не надходив, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Корсак В.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 справу № 910/1336/21 за апеляційною скаргою ТОВ "ПОСТАЧ-ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду, а також у зв`язку з задоволенням клопотання позивача розгляд справи відкладено на 12.08.2021.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.08.2021 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення боргу в сумі 249 105, 52 грн та прийняти нове, яким відмовити в позові в цій частині.

Представник позивача в судовому засіданні 12.08.2021 не наполягав на відмові у задоволенні позову, при цьому повідомив, що кошти в названій сумі сплачені відповідачем, а штрафні санкції нараховані за період до погашення цієї частини заборгованості.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом на підставі наявних в матеріалах справи документів вірно встановлено, що 31.01.2020 між ТОВ «ПОСТАЧ-ПЛЮС» (покупець за договором, відповідач у справі) та ТОВ «ЧИСТИЙ СВІТ- ТРЕЙД» (постачальник за договором, позивач у справі) укладено договір № ПП-ЧСВТ (далі - договір), згідно умов якого постачальник зобов`язується передати (поставляти) у зумовлені строки санітарно-гігієнічне обладнання (далі- товар) у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати товар і сплачувати його вартість. Товар поставлений для /на «Будівництво пасажирського терміналу та обслуговуючих споруд КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» на вул. Блакитна, 4 у Шевченківському районі, м. Запоріжжя - ДК 021:2015-45:210000-2 Будівництво будівель (Building construction work)» (далі за текстом договору - об`єкт).

Предметом поставки є визначений товар з найменуванням, зазначеним у специфікаціях, підписаних постачальником та покупцем (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору поставка товару здійснюється постачальником згідно із заявками покупця окремими партіями автомобільним транспортом на умовах поставки DDP в редакції INCOTERMS 2010, будівельний майданчик об`єкту.

Згідно п. 2.2 договору постачальник повинен передати покупцю документи, які належать до передачі, разом з товаром відповідно до чинного законодавства України. До таких документів належать бухгалтерські документи (видаткова накладна, товаро-транспортна накладна) та документи, що засвідчують якість товару (гігієнічний висновок, сертифікат якості, сертифікат відповідності, технічний паспорт тощо). У випадку поставки товару іноземного походження якість товару підтверджується сертифікатами, виданими за межами України згідно з міжнародними стандартами, та сертифікатами відповідності державної системи сертифікації УкрСепро.

В пункті 3.1 договору визначено, що загальна кількість товару, що підлягає поставці, одиниці вимірювання, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін.

Відповідно до пункту 4.1 договору поставка товару здійснюється за попередньою усною/письмовою заявкою покупця. Оформлення заявки провадиться покупцем у порядку, визначеному цим договором.

У заявці визначається: - дата; - найменування кожної асортиментної позиції товару; - кількість одиниць по кожній асортиментній позиції; - ціна товару; - вартість кожної партії товару; - дата поставки товару.

Заявка надсилається покупцем за допомогою поштового зв`язку на адресу постачальника або засобами факсимільного зв`язку на телефон/факс постачальника, або за допомогою електронної пошти на електронну адресу постачальника надсилається сканована копія заявки з необхідними підписами та печатками (п. 4.2 договору).

У відповідності до п. 4.5. договору, постачальник поставляє товар окремими партіями відповідно до заявок покупця не пізніше 30 (тридцять) робочих днів з моменту отримання передплати кожної такої партії покупцем у розмірі та порядку, передбаченому п.8.1. а) цього договору.

За змістом п. 8.1 договору, розрахунки за кожну партію товару здійснюються у безготівковому порядку наступним чином: а) 50% від вартості погодженої партії товару протягом 10 (десяти) банківських днів після підписання даного договору по курсу ЕВРО на дату виставлення рахунку; б) 35% від вартості погодженої партії товару протягом 3-х робочих днів з моменту письмового отримання повідомлення щодо готовності до відвантаження постачальником замовленої партії товару по курсу Євро на дату виставлення рахунку; в) 15% від вартості погодженої партії товару протягом 3-х робочих днів з моменту підписання видаткової накладної на товар з урахування пропорційної зміни курсу на день здійснення платежу.

Всі платежі здійснюються на підставі виставлених постачальником рахунків-фактур згідно погоджених сторонами специфікацій (п. 8.2 договору).

Відповідно до п. 8.3 договору, оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у реквізитах цього договору.

За невиконання замовником умов договору щодо своєчасної оплати товару, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від залишку вартості неоплаченого товару за кожний прострочений день (п. 9. 11 договору).

Пунктом 11.1 договору, передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання постачальником і покупцем та скріплення печатками сторін.

Цей договір діє до « 31» грудня 2020 року, але в будь якому разі до повного виконання постачальником всіх гарантійних зобов`язань, передбачених договором. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від його виконання (п . 11.2 договору).

На виконання умов договору поставки ТОВ «ЧИСТИЙ СВІТ-ТРЕЙД» було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 642 373 грн, яка оплачена ТОВ «ПОСТАЧ-ПЛЮС» частково.

ТОВ «ЧИСТИЙ СВІТ-ТРЕЙД» зверталось до ТОВ «ПОСТАЧ-ПЛЮС» з претензією № 25-1/11 від 25.11.2020 про погашення заборгованості з вартості поставленого товару.

Оскільки вищенаведена вимога позивача не була задоволена, ТОВ «ЧИСТИЙ СВІТ-ТРЕЙД» пред`явлено позов у даній справі про стягнення з ТОВ «ПОСТАЧ-ПЛЮС» 445 678,34 грн, з яких: 414 105,52 грн - сума основного боргу, 4 037,47 грн - 3% річних, 11 385,45 грн - інфляційні нарахування та 16 149,90 грн - пені.

Відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

За змістом ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши зміст договору, укладеного між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом надана вірна оцінка правової природи правовідносин між сторонами за укладеним правочином, як договору поставки, а відтак, правове регулювання цих відносин здійснюється за правилами глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частинами 1, 2 ст. 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже зазначалось у даній постанові, на виконання умов договору поставки ТОВ «ЧИСТИЙ СВІТ-ТРЕЙД» здійснено поставку товару на загальну суму 1 642 373,90 грн, що підтверджується видатковими накладними: №10632 від 22.06.2020 на загальну суму 863 985,28 грн; № 14144 від 10.08.2020 на загальну суму 470 673,51 грн; № 14543 від 17.08.2020 на загальну суму 307 715,11 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками продавця і покупця, а також скріплені печатками цих юридичних осіб. Будь-які заперечення щодо якості та/або кількості отриманого товару в матеріалах справи відсутні.

За отриману продукцію відповідач розрахувався частково, в загальній сумі 1 228 268,38 грн (станом на час звернення позивача з позовом).

Обґрунтовуючи звернення з апеляційною скаргою відповідач наполягає на тому, що в процесі розгляду справи ним було додатково погашено заборгованість за поставлений товар у зв`язку з цим вона зменшилась на суму 165 000,00 грн, в підтвердження чого в суді апеляційної інстанції надає платіжні доручення № 2921 від 06.05.2021, № 2802 від 10.03.2021, № 2813 від 11.03.2021, № 2826 від 17.03.2021, № 2835 від 23.03.2021, № 2834 від 23.03.2021, № 2848 від 26.03.2021, № 2859 від 06.04.2021, № 2892 від 14.04.2021.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Із правового контексту вищенаведеної норми слідує, що за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Так, вказуючи на неможливість подання суду першої інстанції вищенаведених доказів відповідач вказує на те, що рекомендований конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі не був отриманий відповідачем. Крім того, в процесі службової перевірки відповідачем не вдалося встановити кому, коли і за яких обставин був вручений цей рекомендований лист.

Розглянувши вказані доводи, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, що надсилалось на адресу відповідача - м. Київ, вул. Кучалова, 5В, з датою і підписом особи, яка його отримала, та із зазначенням «Уповнов». Аналогічний підпис та зазначення «Уповнов» міститься на усіх повідомленнях про вручення поштового відправлення при надісланні рекомендованої кореспонденції відповідачу і судом апеляційної інстанції. При цьому, судова колегія наголошує, що представник відповідача приймав участь в засіданні суду 12.08.2021.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил).

Згідно п. 94 Правил порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.

Прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

Відповідно до п. 99-2 Правил рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис.

Отже, виходячи із правового аналізу вищенаведених положень Правил, судова колегія констатує, що на співробітників надавача послуг поштового зв`язку покладено обов`язок з вручення рекомендованих відправлень, що надійшли на адресу юридичної особи, саме його уповноваженій особі. Тоді як у суду відповідної юрисдикції відсутня процесуальна можливість встановлення обставин належного виконання оператором зв`язку свого обов`язку з вручення поштової кореспонденції.

Доказів проведення службового розслідування, звернення до відділення поштового зв`язку із запитом щодо обставин вручення рекомендованого відправлення та/або надання АТ «Укрпошта» відповіді щодо неналежного вручення поштової кореспонденції, - відповідачем до матеріалів апеляційної скарги не надано.

Беручи до уваги те, що відповідачем належними засобами доказування в порядку ст. 74 ГПК України не доведено факту вручення поштового рекомендованого відправлення, що надсилалось місцевим господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи відповідача, саме неуповноваженій особі ТОВ «ПОСТАЧ-ПЛЮС», а також з огляду на тотожність написів про отримання на повідомленнях про вручення поштового відправлення як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, судова колегія приходить до висновку про відсутність наявності виключності випадку прийняття на стадії перегляду справи в апеляційному порядку нових доказів, що не були предметом дослідження Господарського суду міста Києва.

Поряд з цим, апеляційна інстанція звертає увагу скаржника на те, що ТОВ «ПОСТАЧ-ПЛЮС» не позбавлено право на стадії виконання остаточного судового рішення надати відповідні докази в підтвердження обставин часткового погашення основної заборгованості за договором поставки.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів, користуючись правами суду першої інстанції в межах повноважень, наданих процесуальним законом апеляційному господарському суду, здійснює розгляд справи за наявними у справі документами.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ненадання відповідачем суду першої інстанції усіх необхідних доказів в спростування позовних вимог не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення згідно приписів ст. 277 ГПК України, на чому наполягає апелянт у своїй скарзі. З урахуванням наведеного, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення з мотивів неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки, позивач просить стягнути з відповідача лише за видатковою накладною № 14543 від 17.08.2020 за якою відповідачем не було здійснено жодної оплати інфляційні нарахування у розмірі 11 385,45 грн, 3% річних у розмірі 4 037,47 грн, пеню у розмірі 16 149,90 грн.

Північний апеляційний господарський суд, здійснивши перевірку правильності нарахування позивачем розміру пені, інфляційних та 3% річних, встановив, що він є арифметично вірним та таким, що відповідає матеріалам справи, а тому висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 16 149,90 грн пені, 4 037,47 грн 3% річних, 11 385,45 грн інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 21.08.2020 по 27.01.2021, - є правомірним.

Підсумовуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі № 910/1336/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОСТАЧ-ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОСТАЧ-ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/1336/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/1336/21 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОСТАЧ-ПЛЮС".

4. Справу №910/1336/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

Л.П. Зубець

Повний текст постанови складено 18.08.2021