РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2021Справа № 910/7211/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В.

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-ЮГ" та Приватного акціонерного товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО", третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про стягнення 1 587 393,17 грн.

Представники сторін у судове засідання не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-ЮГ", Приватного акціонерного товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" про стягнення 1 587 393,17 грн, та 06.05.2021 передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-ЮГ" на користь Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" суму страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-ЮГ" матеріальну шкоду у розмірі 1 488 393,17 грн.

Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 11.05.2021, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 відкрито провадження у справі №910/7211/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 01.07.2021. Витребувано із Манківського районного суду Черкаської області належним чином завірену копію довідки №3 від 18 травня 2018 року, наданої директором ТОВ "МК-ЮГ"; належним чином завірену копію дорожнього листа вантажного автомобіля №25 від 27 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було передано в управління автомобіль «Man» реєстраційний знак НОМЕР_1 . Залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Судове засідання, призначене на 01.07.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Демидова В.О. на лікарняному.

22.06.2021 з Манківського районного суду Черкаської області надійшли витребувані документи.

23.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу АМ/1308034.

29.06.2021 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

30.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив Приватного акціонерного товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" на позовну заяву, в якому останній проти позову до нього заперечив, просив відмовити у позові до ПрАТ «СК «ВУСО», посилаючись на те, що ДТП мала місце 27.04.2018 року, однак з заявою про виплату страхового відшкодування позивач та/або потерпілий ОСОБА_2 до відповідача не звертались в межах встановленого п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку. Первинну позовну заяву подано до суду в рамках розгляду даної справи в квітні 2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 підготовче засідання у справі №910/7211/21 призначено на 22.07.2021.

19.07.2021 від відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

20.07.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.08.2021.

У судове засідання 05.08.2021 представники сторін не прибули, повідомлялись належним чином.

В судовому засіданні 05.08.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

23.08.2017 між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (страховик) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 670557469.17 (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу - автомобіля марки Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_2 .

27.04.2018 на 186+500м автодороги Київ-Одеса сталася ДТП, в результаті якої відбулось зіткнення між автомобілем «Porsche Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_3 , під управлінням водія ОСОБА_3 та автомобілем «Man», державний номерний знак НОМЕР_1 , під управлінням водія ОСОБА_1 , в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Протокол про адміністративне правопорушення за фактом ДТП було складено у відношенні водія - ОСОБА_1 .

Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 21.08.2018 у справі №701/414/18 адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП провадженням закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2019 у справі №701/414/18 постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 21.08.2018 скасовано, провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно висновку експертного дослідження №20-5586 обставин зіткнення автомобілів «Man 14.284» р/н НОМЕР_1 , «Porsche Cayenne» р/н НОМЕР_2 і «Mercedes-Benz Sprinter» р/н НОМЕР_3 , складеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз (ОНДІСЕ) 16.11.2020, розгляд належних дій водіїв автомобілів «Mercedes-Benz Sprinter» та «Porsche Cayenne», наявності у них технічної можливості уникнення ДТП в умовах пригоди безпредметний, оскільки дані водії зупинилися у передбаченому для цього місці з ціллю пропуску пішоходів по пішохідному переході, та жодним чином не мали можливості вплинути на дії водія автомобіля «Man», що наближався до них ззаду. Дії водія автомобіля «Man» регламентувалися вимогами п.п.12.1, 12.6г), 13.1 ПДР, згідно з якими водій не повинен був перевищувати швидкість більш 110 км/г, та при русі за автомобілями «Mercedes-Benz Sprinter» та «Porsche Cayenne» повинен був врахувати дорожню обстановку, дотримуватися безпечної дистанції, яка б дозволила йому зупинитися до цих автомобілів перед пішохідним переходом. За будь-яких варіантах розвитку пригоди дії водія автомобіля «Man», які не відповідали вимогам п.п. 12.1 та 13.1 ПДР, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП. В умовах пригоди швидкість автомобіля «Man» складала близько 116 км/г.

Звітом №05-009 від 10.05.2018, складеним фізичною особою-підприємцем Маркевич А.А., встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_2 складає 1 753 998,33 грн.

Відповідно до п. 10.2.4 договору страхування №670557469.17 при повній загибелі (конструктивній чи фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням зносу за період дії договору страхування, франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. Дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого транспортного засобу визначається на підставі результатів торгів інтернет-аукціонів або за результатами товарознавчої експертизи. Під повною загибеллю розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більше ніж 75% від страхової суми.

Вважаючи, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до Звіту №05-009 від 10.05.2018 склала 1 753 998,33 грн., що перевищує 75% від страхової суми, що на дату укладення договору №670557469.17 становила 2 289 879,00 грн, транспортний засіб - автомобіль Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_2 , було визнано конструктивно загиблим.

Страховим актом №1704994 при конструктивній загибелі від 01.06.2018 ПрАТ АСК «ІНГО Україна» визнала подію, що мала місце 27.04.2018 страховим випадком за договором №670557469.17 та 14.06.2018 згідно платіжного доручення №2524 здійснила виплату страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_2 у розмірі 1 587 393,17 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПрАТ СК «ВУСО» (поліс №АМ/1308034, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 3-х осіб - 100 000,00 грн, франшиза - 1000,00 грн). Забезпеченим транспортним засобом за полісом №АМ/1308034 визначено автомобіль «Man», державний номерний знак НОМЕР_1 .

На момент ДТП 27.04.2018 ОСОБА_1 виконував свої трудові (службові) обов`язки в якості водія вантажних автомобілів у ТОВ «МК-ЮГ», що підтверджується довідкою №3 від 18.05.2018, наданою директором ТОВ «МК-ЮГ», та подорожнім листом вантажного автомобіля №25 від 27.04.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 було передано в управління автомобіль «Man», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, АТ «СК «ІНГО» зазначає, що у зв`язку з тим, що останнім було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику пошкодженого автомобіля Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_2 , позивач відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 1172 ЦК України набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду, зокрема, до власника автомобіля «Man», державний номерний знак НОМЕР_1 та ПрАТ «СК "ВУСО"», як страховика.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 670557469.17 від 23.08.2017 було відшкодовано на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 1 587 393,17 грн.

Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 21.08.2018 у справі №701/414/18 адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП провадженням закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2019 у справі №701/414/18 постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 21.08.2018 скасовано, провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

З правового аналізу ст. 124 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення сроків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі №910/18319/16, від 16.04.2019 у справі №927/623/18.

Таким чином, вина водія ОСОБА_1 у вказаній ДТП є доведеною належним чином, оскільки постановою апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2019 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 було закрите на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПрАТ СК «ВУСО» (поліс №АМ/1308034, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 3-х осіб - 100 000,00 грн, франшиза - 1000,00 грн). Забезпеченим транспортним засобом за полісом №АМ/1308034 визначено автомобіль «Man», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 зазначеного вище Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на вищевикладене, страхувальник, який зазнав майнової шкоди, набув право вимоги до заподіювача та у зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика (позивача у справі) перейшло право вимоги до заподіювача у межах фактичних витрат.

В той же час, за змістом пункту 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Системний аналіз положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Виплата страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (порядок, умови, розмір, тощо) регулюється положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Отже, відносини щодо виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування (полісом) між страховиком (позивачем), який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування та у зв`язку з цим набув прав кредитора за договором обов`язкового страхування (відбулась заміна кредитора у зобов`язанні), та страховиком за договором обов`язкового страхування (відповідачем) так само регулюються положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Заміна кредитора у зобов`язанні жодним чином не може впливати на зміст зобов`язання - права і обов`язки сторін, які виникають у правовідносинах з виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в тому числі на порядок та умови здійснення страховиком цивільно-правової відповідальності страхового відшкодування.

При цьому, суд зазначає, що до нового кредитора перейшли права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України).

Тобто, позивач отримав право вимагати від відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» виплати страхового відшкодування за полісом №АМ/1308034 на умовах, в порядку та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В силу п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Таким чином, враховуючи викладене, для отримання страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування потерпілий повинен подати страховику за договором обов`язкового страхування заяву на виплату страхового відшкодування у порядку, передбаченому п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

При цьому, враховуючи положення ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик зобов`язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 зробила наступний висновок щодо застосування норм права: "Закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування".

Як вбачається з положень п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 вказаного Закону строк є присічним і поновленню не підлягає. Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_2 сталася 27.04.2018.

Тож, позивач, як новий кредитор, з метою реалізації свого права на отримання страхового відшкодування за полісом № АМ/1308034, повинен був у строк до 27.04.2019 подати страховику за вказаним полісом - ПрАТ СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування.

Доказів подання позивачем заяви на виплату страхового відшкодування за полісом №АМ/1308034 протягом одного року з моменту ДТП під час розгляду справи суду надано не було, що свідчить про наявність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідачем ПрАТ СК «ВУСО» у відповідності до вимог п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог до ПрАТ СК «ВУСО» належить відмовити.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП 27.04.2018 ОСОБА_1 виконував свої трудові (службові) обов`язки в якості водія вантажних автомобілів у ТОВ «МК-ЮГ», що підтверджується довідкою №3 від 18.05.2018, наданою директором ТОВ «МК-ЮГ», та подорожнім листом вантажного автомобіля №25 від 27.04.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 було передано в управління автомобіль «Man», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно зі ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

Таким чином шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц. З огляду на вищевикладене, враховуючи вищенаведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що предметом доказування у даній справі є обставини перебування транспортного засобу SCANIA 124, державний номерний знак НОМЕР_4 , у володінні роботодавця, а саме відповідача, та факт перебування винної у ДТП особи - ОСОБА_5 у трудових відносинах з відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2018 року у справі № 914/820/17 зробив висновок, що з аналізу частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України суд вбачає, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків."

Відтак, відповідач ТОВ «МК-ЮГ» є особою відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю марки Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 1 587 393,17 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2524 від 14.06.2018.

Отже, зважаючи на те, що позивачем сплачено 1 587 393,17 грн, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яке складало 99 000,00 грн. становить 1 488 393,17 грн.

Таким чином, в розумінні статей 993, 1172, 1187, 1194 ЦК України у відповідача ТОВ «МК-ЮГ» виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього в межах суми 1 488 393,17 грн.

Відповідач ТОВ «МК-ЮГ» під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про виконання ним зобов`язання відшкодування шкоди в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача ТОВ «МК-ЮГ» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-ЮГ» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 3, код 40001015) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, код 16285602) матеріальну шкоду у розмірі 1 488 393 (один мільйон чотириста вісімдесят вісім тисяч триста дев`яносто три) грн. 17 коп. та 22 325 (двадцять дві тисячі триста двадцять п`ять) грн 89 коп. - судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 4 Розділу X «Прикінцеві положення» та п.п.17.5 п.17 Розділу ХІПерехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 13.08.2021

Суддя В.О.Демидов