ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 Справа № 914/1650/21

За позовом: Приватного підприємства «Сом-Плюс», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б. Фрут», м. Городок

про стягнення 26 947,58 грн

Суддя Мороз Н.В.

при секретарі Кравець О.І.

Представники:

Від позивача: Веремчук В.А.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позовну заяву подано Приватним підприємством «Сом-Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б. Фрут» про стягнення 26 947,58 грн.

Ухвалою суду від 16.06.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 13.07.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Н.В. Мороз на лікарняному з 05.07.2021 по 14.07.2021, розгляд справи № 914/1650/21, призначений на 13.07.2021 не відбувся. Ухвалою суду від 15.07.2021 розгляд справи по суті призначено на 27.07.2021.

27.07.2021 розгляд справи відкладено на 17.08.2021, про що відповідача повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

В судове засідання 17.08.2021 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку представника в судове засідання 17.08.2021 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умов договору про переведення боргу та не сплатив позивачу до 26.11.2020 року заборгованість в розмірі 25105,08 грн, яка і є предметом позову. Також позивач, у зв`язку із порушенням грошового зобов`язання, просив стягнути з відповідача 3 % за період з 27.11.2020 по 11.06.2021 року в розмірі 406,49 грн та 1 436,01 грн - інфляційних втрат за період з грудня 2020 по квітень 2021 року.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Обставини справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, створивши у відповідності до ст. 13 ГПК України сторонам, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

02.01.2018 року між ПП «Сом-Плюс», як постачальником та ТзОВ «Яблуневий дар» було укладено договір поставки №11/18 (надалі договір поставки).

Згідно п.1.1 договору поставки, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця в обумовлений цим договором строк товари (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і оплатити його.

Відповідно до п. 1.2 договору поставки, виконання договору відбувається поетапно. Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, ціна за одиницю товару, що підлягає поставці за цим договором, на кожному етапі узгоджується сторонами та визначаються відповідною видатковою накладною, що є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.п. 2.1 та 2.2 договору поставки, загальна вартість цього договору складається з сумарної вартості товару, вказаного у всіх додатках до цього договору, які підписані сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. Розрахунки за поставку товару здійснюються в безготівковій формі протягом 14 банківських днів з моменту поставки товару повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними, підписаними обома сторонами та виставленим рахунком-фактурою.

Пунктом 5.1. договору поставки зазначено, що сторони несуть відповідальність за повне та своєчасне виконання прийнятих зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України та умов договору.

Згідно з п. 9.1 договору поставки, договір є укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками та діє до 31.12.2019 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, передбачених ним.

Видатковими накладними № 623 від 08.05.2019 та № 631 від 10.05.2019 підтверджується факт поставки товару постачальником ПП «Сом-Плюс» одержувачу ТзОВ «Яблуневий дар» на умовах продажу товарного кредиту. Вказані накладні підписані сторонами без жодних зауважень.

В подальшому, 26.12.2019 між ТзОВ «Яблуневий дар», ПП «Сом-Плюс» та ТзОВ «Т.Б. Фрут» було укладено договір про переведення боргу №123/М/2019 (надалі договір).

Згідно з п. 1.1. договору, цим договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (первісного боржника) у зобов`язанні, що виникло на підставі договору №11/18 від 02.01.2018 року, укладеного між первісним боржником та кредитором (надалі іменується основний договір).

Пунктом 1.2 договору визначено, що первісний боржник переводить на нового боржника грошове зобов`язання у розмірі 25 105, 08 грн, що виникло на підставі основного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання.

Згідно з п. 1.3 договору, новий боржник, підписуючи цей договір, підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов`язана із основним договором.

Відповідно до п. 1.4 договору, кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі і, підписуючи цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. п. 2.1 та 2.2 договору, вартість договору становить 25 105,08 грн. Первісний боржник зобов`язаний сплатити новому боржнику суму, вказану в п. 2.1 договору, не пізніше 11-ти календарних місяців із дня набуття чинності цим договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що новий боржник зобов`язується виконати зобов`язання первісного боржника на користь кредитора щодо сплати грошових коштів в розмірі 25 105, 08 грн, яке виникло на підставі основного договору у строки, вказані у вимогах кредитора.

Відповідно до п. 4.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України.

Пунктом 7.6 договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за цим договором.

Актом звірки взаємних розрахунків між ПП «Сом-плюс» та ТзОВ «Т.Б. Фрут» підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем станом на 26.12.2019 в розмірі 25 105,08 грн.

Відповідачу направлялась претензія від 22.03.2021 з вимогою сплатити заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання договірних зобов`язань, однак така залишилась без задоволення.

Таким чином, спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про переведення боргу, у зв`язку з чим, позивачем заявлено вимогу до ТзОВ «Т.Б. Фрут» про стягнення заборгованості в розмірі 26 947,58 грн, з них: 25 105,08 грн - основного боргу, 1 436,01 грн- інфляційних втрат та 406, 49 грн- 3% річних.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. ст. 11, 629 ЦК України, договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ч. 1 ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень ст. 513 цього Кодексу (ч.1 ст.521 ЦК України).

Отже, правочин про заміну боржника у зобов`язанні не є новим зобов`язанням у розумінні норм ч. 1 ст.173 ГК України та ч.1 ст.509 ЦК України, а заміна сторони у зобов`язанні є лише правовою конструкцією зміни складу учасників правовідносин, яка не змінює суті зобов`язання.

Переведення боргу на нового боржника, так само як і заміна кредитора, є внутрішньою зміною у зобов`язанні, а тому заміна особи боржника не впливає на обсяг його прав та обов`язків, як сторони у зобов`язанні, тобто умови договору поставки № 11/18 від 02.01.2018 мають таку саму силу для нового боржника, як і для первісного боржника.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свого обов`язку щодо сплати суми заборгованості в розмірі 25105,08 грн згідно умов договору про переведення боргу №123/М/2019 не виконав, наявності не погашеної заборгованості не спростував, доказів її сплати не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вказана сума боргу підтверджується матеріалами справи, та підлягає стягненню з останнього на користь позивача. Доказів зворотнього суду не надано.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, позивач просить стягнути 3% річних за період з 27.11.2020 по 11.06.2021 у розмірі 406,49 грн та інфляційні втрати за період з грудня 2020 по квітень 2021 у розмірі 1 436,01 грн.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за вказані періоди, суд встановив, що такі нараховані вірно та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до статей 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають до задоволення.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б. Фрут» (81500, м. Городок, вул. Артищівська, буд. 9, корпус 1, ) на користь Приватного підприємства «Сом-плюс» (79020, м. Львів, вул. Малоголосківська, 9, ) 25 105,08 грн основного боргу, 1 436,01 грн інфляційних втрат, 406,49 грн 3% річних та 2 270,00 грн судового збору.

Рішення складено 18.08.2021

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Н.В. Мороз