РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2021Справа № 910/2079/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного вищого навчального закладу "Деснянський економіко-правовий коледж при Міжрегіональній Академії управління персоналом"

до 1) Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації,

2) Київської міської ради, 3) державного реєстратора Кузори Анни Віталіївни Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача-1 Школа І-ІІІ ступенів № 248 Деснянського району міста Києва

про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання права

власності

за участі представників:

від позивача: Чесакова М.С., Машкова С.О., адвокати,

від відповідача-1: Казарян Н.П., самопредставництво;

від відповідачів-2,-3: Тетерятник О.В., самопредставництво,

від третьої особи: Бахмач Т.Ю., керівник,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватний вищий навчальний заклад "Деснянський економіко-правовий коледж при Міжрегіональній Академії управління персоналом" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради та державного реєстратора Кузори Анни Віталіївни Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.11.2019 № 49673498 державного реєстратора Кузори Анни Віталіївни та запис про право власності від 17.09.2019 № 34140643, а також визнання права власності на частину нежитлової будівлі літ. А, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 45-б, площею 1679,5 кв.м., що становить 171/1000 від загальної площі будівлі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

25.02.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 13.05.2021 поновлено процесуальний строк для подання відповіді на відзив та відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів з огляду на невідповідність положенням статті 81 ГПК України.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 просив у задоволенні позову відмовити, з огляду на те, що спірне нерухоме майно належить на праві власності територіальній громаді міста Києва.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2 наголосив на тому, що державним реєстратором правомірно зареєстровано право комунальної власності 14.11.2019 та позивачем не доведено наявності підстав для визнання права власності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Київської міської ради від 27.12.2001 № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» загальноосвітня школа № 248, в тому числі нерухоме майно загальною площею 9818,00 кв. м., включено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва.

Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.05.2002 № 581 «Про закріплення майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва» загальноосвітня школа № 248, в тому числі нерухоме майно загальною площею 9818,00 кв. м., закріплено на праві оперативного управління за Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

03.06.2003 Деснянською районною у місті Києві радою прийнято рішення № 20 «Про створення вищого навчального закладу - «Деснянський технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом» у формі товариства з обмеженою відповідальністю», відповідно до якого Деснянська районна у місті Києві рада виступила співвзасновником вищого навчального закладу в рівних долях.

Відповідно до пункту 2 рішення для забезпечення статутної діяльності навчального закладу вирішено вважати внеском Деснянської районної у місті Києві ради до статутного фонду товариства частину нежитлового приміщення середньої школи № 248 за адресою: м. Київ, вул. Закревського 45-6, площею 1679,5 кв.м.

Відповідно до положень частини 2 установчого договору про створення вищого навчального закладу «Деснянський технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, затвердженого зборами учасників 07.08.2003, протокол № 1, технікум є юридичною особою, має відокремлене майно, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та цього Статуту.

Згідно пункту 4.3 установчого договору Деснянська районна у місті Києві рада повністю вносить вклад до статутного фонду - частину нежитлового приміщення середньої школи № 248, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського 45-Б, площею 1679,5 кв.м., вартістю 510800 грн. згідно з актом експертної оцінки.

На виконання рішення Деснянської районної у місті Києві ради від 03.06.2003 № 20 та установчого договору підписано акт прийому-передачі від 11.08.2003, за яким Деснянська районна у місті Києві рада передала, а вищий навчальний заклад «Деснянський технікум при Міжрегіональній Академії управління персоналом» у формі товариства з обмеженою відповідальністю прийняв частину нежитлового приміщення середньої школи № 248, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського 45-Б, площею 1679,5 кв.м., як вклад до статутного капіталу товариства. Інвестиційна вартість частини нежитлового приміщення, що передається до статутного фонду товариства, становить 510800 грн. згідно з актом експертної оцінки.

Рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» затверджено перелік об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Києва із зазначенням площі нерухомого майна по вул. Закревського , 45-Б, в розмірі 9 863,00 кв.м.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 15.05.2019 № 540/7196 «Про внесення змін до додатку 3 рішення Київської міської ради 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» внесено зміни в частині площі нерухомого майна по вул. Закревського 45-Б, яка становить 8204,9 кв.м.

14.11.2019 державним реєстратором Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кузорою Анною Віталіївною прийнято рішення (індексний номер 49673498) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого нежитлова будівля літ. «А», площею 8148,7 кв.м. (фактична загальна площа 9818,00 кв. м.), що знаходиться за адресою м. Київ, вулиця Закревського Миколи, будинок 45-Б, форма власності комунальна, розмір частки 1/1, належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.

04.03.2020 позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою про проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, а саме: частину нежитлової будівлі (літ А.) по вул. Закревського Миколи 45- Б, що був переданий позивачу, як внесок до статутного капіталу.

За результатом розгляду вказаної заяви державним реєстратором Баліним Павлом Павловичем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 51555172 від 11.03.2020 з огляду на наявні суперечливі відомості, що вже містилися в реєстрі, а саме: реєстрація нежитлової будівлі (літ А.) по вул. Закревського Миколи 45-Б, площею 8148,7 кв.м. (як цілої будівлі - 1/1) за територіальною громадою міста Києва та суперечливі відомості щодо площі об`єкту нерухомості, розмір якої в технічному паспорті був вказаний менший ніж у рішенні засновника № 20 від 03.06.2003.

15.06.2020 після усунення зауваження щодо фактичної площі приміщення позивачем повторно подано заяву про державну реєстрацію разом з копією відповіді Департаменту комунальної власності м. Києва № 062/12/07-9170 від 24.10.2019 та поясненням про те, що загальна площа цілої нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Закревського Миколи будинок 45-Б становить 9818, 00 кв. м., з яких територіальній громаді міста Києва належать приміщення площею 8148,7 кв.м., а позивачу - приміщення площею 1679,5 кв.м.

19.06.2020 за результатами розгляду даної заяви державним реєстратором Баліним Павлом Павловичем прийнято рішення про відмову в державній реєстрації № 52752983, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже наявна інформація про реєстрацію цілої нежитлової будівлі (літ. А), по вул. Закревського Миколи 45-Б (як цілої будівлі - 1/1) за територіальною громадою міста Києва та заявником подано неналежно завірену копію рішення від 03.06.2003 № 20, подано нотаріально посвідчену копію акту приймання-передачі майна, а не акт приймання-передачі майна, на якому справжність підписів засвідчена нотаріально.

Звернувшись з даним позовом до суду, позивач наголошував на тому, що рішення державного реєстратора від 14.11.2019 № 49673498 про державну реєстрацію права власності на цілу нежитлову будівлю (1/1) площею 8148,7 кв.м. (фактична загальна площа 9818,00 кв. м.) за територіальною громадою міста Києва порушує право позивача на реєстрацію права власності на належну йому частину нежитлового приміщення площею 1679,5 кв.м. в цій будівлі.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі в редакції станом на 14.11.2019) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частина 1 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно пункту 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013, за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування; документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право комунальної власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ А.) по вул. Закревського Миколи 45-Б, площею 8148,7 кв.м., з розміром часток 1/1 за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради зареєстровано державним реєстратором Кузорою А.В. на підставі рішення від 15.05.2019 № 540/7196 Київської міської ради та листа від 06.11.2017 № 30-08/11642 регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

Обґрунтовуючи наявність правових підстав для скасування вказаного рішення, позивач посилається на порушення даним рішенням права позивача на державну реєстрацію права власності на належну йому частину нежитлового приміщення площею 1679,5 кв.м. в нежитловій будівлі (літ А.) по вул. Закревського Миколи 45-Б. Позивач наголошує, що загальна площа будівлі становить 9818 кв.м., у зв`язку з чим внесення до реєстру відомостей про те, що територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради належить право комунальної власності на цілу будівлю площею 8148,7 кв.м., з розміром часток 1/1, не відповідає дійсності.

Разом із цим, позивач також наголошує, що не оспорює право власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на нежитлову будівлю (літ А.) по вул. Закревського Миколи 45-Б, площею 8148,7 кв.м.

Із наведеного слідує, що фактично позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.11.2019 № 49673498 унаслідок того, що останнім зафіксовано площу нежитлової будівлі в розмірі 8148,7 кв.м., як цілої будівлі, та не враховано, що в даній будівлі знаходяться ще належні позивачу 1679,5 кв.м.

Відтак, суд зауважує, що скасування вказаного рішення про державну реєстрацію права власності від 14.11.2019 № 49673498 матиме наслідком протиправне припинення права власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на нежитлову будівлю (літ А.) по вул. Закревського Миколи 45-Б, площею 8148,7 кв.м., оскільки чинна наразі редакція частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає в разі ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав одночасне припинення відповідного речового права.

Однак, приписи статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України ґарантують, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У той же час, позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності правових підстав для припинення права власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на нежитлову будівлю (літ А.) по вул. Закревського Миколи 45-Б, площею 8148,7 кв.м. Більш того, позивач у позовній заяві також наголошував, що не оспорює право комунальної власності на вказану площу нежитлової будівлі.

За наведених обставин, скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 14.11.2019 № 49673498 унаслідок непогодження позивача із зазначенням розміру площі цілої будівлі (літ А.) по вул. Закревського Миколи 45-Б, буде непропорційним втручанням у право власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

При цьому, судом враховані посилання позивача на рішення Київської міської ради від 15.05.2019 № 540/7196 «Про внесення змін до додатку 3 рішення Київської міської ради 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», за яким внесено зміни в частині площі нерухомого майна по вул. Закревського 45-Б, яка становить 8204,9 кв.м.

Разом із цим, обставини щодо мотивів прийняття Київською міською радою даного рішення та його чинність не є предметом даного спору.

Суд звертає увагу позивача, що належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на частину нежитлової будівлі літ. А, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 45-б, площею 1679,5 кв.м., що становить 171/1000 від загальної площі будівлі, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Відповідачем за цим позовом може бути будь-яка особа, яка не визнає, заперечує або оспорює право позивача здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження спірним майном, або має власний інтерес щодо цього майна.

На обґрунтування наявності правових підстав для визнання права власності за позивачем на частину нежитлової будівлі літ. А, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 45-б, площею 1679,5 кв.м., позивач послався на належність йому такого права на підставі установчого договору від 07.08.2003 та акту прийому-передачі від 11.08.2003 року. З огляду на неможливість здійснити реєстрацію права власності на вказану частину нежитлової будівлі через наявність реєстрації права комунальної власності на цілу будівлю площею 8148,7 кв.м., позивач вважає свої права власника порушеними.

Статтею 128 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв станом на 11.08.2003) передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про господарські товариства» (що діяв станом на 11.08.2003) вкладами учасників та засновників товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Разом із цим, за змістом акту прийому-передачі від 11.08.2003 та положень установчого договору від 07.08.2003 не вбачається передача Деснянською районною у місті Києві радою позивачу саме у власність спірного нерухомого майна - частини нежитлової будівлі літ. А, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 45-б, площею 1679,5 кв.м.

Відповідно до пунктів 30, 31 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній станом на 03.06.2003) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

При цьому, за пунктом 1 частини 2 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, вирішуються такі питання, як визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах.

Згідно положень статті 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції (254к/96-ВР) та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об`єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами. Обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

За приписами пункту 20 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання, які вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях), що передбачає вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Так, загальноосвітня школа № 248, в тому числі нерухоме майно загальною площею 9818,00 кв. м., включено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 27.12.2001.

За розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.05.2002 № 581 загальноосвітня школа № 248, в тому числі нерухоме майно загальною площею 9818,00 кв. м., закріплено на праві оперативного управління за Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Отже, доказів виключення з об`єктів комунальної власності частини нежитлової будівлі літ. А, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 45-б, площею 1679,5 кв.м. та прийняття рішення щодо його передачі у власність позивачу матеріали справи не містять. При цьому, Деснянська районна у місті Києві рада не мала відповідних повноважень на час підписання акту прийому-передачі від 11.08.2003 щодо передачі нерухомого майна з комунальної власності у власність позивача, що додатково підтверджується відсутністю формулювання в акті від 11.08.2003 передачі позивачу спірного нерухомого майна саме у власність.

Також суд наголошує на відсутності будь-яких доказів того, що спірна частина нежитлової будівлі літ. А, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 45-б, площею 1679,5 кв.м. становить саме 171/1000 частини всієї будівлі літ. А, як визначено позивачем у вимозі про визнання права власності.

З огляду на наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності правових підстав для визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України.

Інші доводи доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статей 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного вищого навчального закладу "Деснянський економіко-правовий коледж при Міжрегіональній Академії управління персоналом" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 16.08.2021 року.

Суддя К.В. Полякова