ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.08.2021 Справа № 914/1263/21

За позовом: Заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до відповідача Санаторію "Нафтуся Прикарпаття", Львівська область с. Модричі

про стягнення 515 543,91 грн.

Суддя Н.В. Мороз

при секретарі О.І. Кравець

Представники:

Від прокуратури: Лука Г.В.

Від позивача: Жуган І.О.

Від відповідача: Фартушок Н.Б.

Суть спору:

Позовну заяву подано Заступником керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до Санаторію "Нафтуся Прикарпаття" про стягнення 515 543,91 грн.

Ухвалою суду від 17.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.06.2021.

Хід розгляду справи викладено в попередніх ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

10.06.2021 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, окрім цього до відзиву долучено перелік питань, кожне з яких адресоване як прокурору, так і позивачу.

15.06.2021 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (частина 2-га) та клопотання про призначення комплексної судової експертизи.

Через канцелярію суду 27.07.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням по суті спору у справі № 914/1207/21, яка перебуває в провадженні Господарського суду Львівської області.

27.07.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 17.08.2021.

12.08.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшло заперечення на клопотання санаторію «Нафтуся Прикарпаття» про зупинення провадження у справі № 914/1263/21 та від прокуратури надійшли: заперечення на клопотання про призначення експертизи і заперечення на клопотання про зупинення провадження.

17.08.2021 в підготовче засідання прокурор та представник позивача з`явились, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Проти заявлених відповідачем клопотань заперечили в повному обсязі.

Представник відповідача в підготовче засідання 17.08.2021 з`явився, проти позову заперечив в повному обсязі, заявлені ним клопотання підтримав та заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою усунення недоліків зустрічної позовної заяви, встановлених ухвалою господарського суду від 15.07.2021 року. Окрім того, заявив усне клопотання про колегіальний розгляд даної справи та надання йому можливості підготувати обґрунтоване клопотання письмово.

Щодо клопотання представника відповідача про призначення комплексної судової експертизи.

Останній просив призначити комплексну судову експертизу, на вирішення якої поставити питання: 1). Чи однакові за змістом поняття "поточний", "наступний" та «звітний», якщо ні, то в чому їх відмінність?; 2). Яким в черговості, з врахуванням змісту понять, є «звітній» місяць у п. 3.2. договору відносно «наступного» та «попереднього» місяців? Та чи можна це визначити зі змісту п. 3.2. договору? 3). Чи можна стверджувати, що зміст поняття «звітній» місяць у п. 3.2. договору є тотожним змісту поняття "поточний" місяць згідно п. 13 Методики? 4). Чи можна стверджувати, що зміст поняття «звітній» місяць є тотожним змісту поняття "наступний" місяць у п. 3.2. договору? 5). Чи є відмінність в алгоритмах, правилах розрахунку, зазначених у пункті 13 Методики (в редакції, чинній на час укладення договору) та в пункті 3.2. договору? Якщо так, то у чому та чи може призвести (якщо так, то чи призвела) така відмінність до різного обрахунку розміру орендної плати?

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Аналіз норм Господарського процесуального кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що судова експертиза є одним із видів доказів та може призначатися судом за його ініціативою у випадку, коли суд вважає, що має дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Виходячи з повноважень, наданих суду Господарським процесуальним кодексом України, та принципу диспозитивності дослідження обставин справи, оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному розгляді доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. Отже, якщо суд доходить висновку, що для того, щоб надати оцінку певним обставинам справи йому не вистачає певних знань, суд вправі призначити судову експертизу, поставивши перед експертом конкретні запитання, незалежно від волевиявлення сторін.

На думку суду, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України, запитання, поставлені відповідачем, не потребують спеціальних знань та залучення експерта.

Крім того, відповідач на підставі положень ч. 1 ст. 101 ГПК України не був позбавлений можливості подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про призначення експертизи.

Щодо клопотання представника відповідача про надання прокурором та позивачем відповідей на поставлені відповідачем питання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

У наведеному представником відповідача переліку питань, адресованих прокурору та позивачу зазначено наступні питання: 1). Чи проведено державну реєстрацію договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна № 80 (який посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Молокусом Б.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3122) (надалі по тексту «договір»)? Якщо так, то коли саме?; 2). Чи станом на момент підписання договору за орендодавцем за таким договором було зареєстровано право власності (чи будь-яке інше право) на майно, що визначено об`єктом оренди такого договору?; 3). Чи наявні у позивача право розпоряджатися та необхідний обсяг цивільної дієздатності для розпорядження майном, що визначене об`єктом оренди договору? Якщо так, то на підставі чого і коли виникли такі право та обсяг?; 5). На підставі чого та у зв`язку із чим 28.03.2014 року здійснено державну реєстрацію за позивачем права власності на майно, що визначене об`єктом оренди договору?; 6). Що зумовило необхідність проведення 28.03.2014 року державної реєстрації права позивача на майно, що визначене об`єктом оренди договору? 7). Чи передавав (вручав, направляв, надсилав) прокурор позивачу лист №15/4-493 вих. 21 від 28.04.2021 року? Якщо так, то коли і яким способом? 8). Чи отримано позивачем лист прокурора № 15/4-493 вих. 21 від 28.04.2021 року? Якщо так, то коли і яким способом?; 9). В яких розмірах (починаючи з дати підписання договору) визначено орендну плату за кожен місяць користування майном, що визначене об`єктом оренди договору? Відповідь на це питання оформити детальним розрахунком розміру орендної плати за кожен місяць строку оренди починаючи з дати підписання вищевказаного договору; 10). В яких розмірах та коли саме орендодавцем за договором зараховано здійснені починаючи з дати підписання договору відповідачем, як орендарем за договором, оплати? Відповідь на це питання надати детально по кожній здійсненій відповідачем оплаті, при цьому, у випадку, якщо отримані від відповідача грошові кошти зараховано на інші, аніж оплата орендної плати за договором цілі, надати обгрунтування такого зарахування із вказівкою на цільове призначення відповідних оплат.

Відповідно до ч.1 ст. 90 ГПК України, учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Згідно з ч. 5 ст. 90 ГПК України, учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання: 1) з підстав, визначених статтями 67, 68 цього Кодексу; 2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; 3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.

Відповідно до ч. 6 ст. 90 ГПК України, за наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, а наведені відповідачем запитання стосуються виключно обставин щодо здійснення державної реєстрації договору оренди та реєстрації права власності на майно, що визначене об`єктом оренди та, відповідно, не стосуються обставин щодо здійснення господарських операцій, спрямованих на виконання такого договору.

Оскільки поставлені запитання відповідачем для прокурора та позивача в порядку ч.1 ст. 90 ГПК України не стосуються обставин, що мають значення для справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача щодо надання прокурором та позивачем відповідей на поставлені відповідачем питання.

Щодо клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У поданому клопотанні відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням по суті спору у справі №914/1207/21, яка перебуває у провадженні Господарського суду Львівської області, за позовом Санаторію "Нафтуся Прикарпаття" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях за участю Львівської обласної прокуратури про визнання недійним договорів.

Предметом позову у справі №914/1207/21 є визнання недійсним договору, невиконання відповідачем умов якого, стало підставою для стягнення заборгованості, що є предметом позову у даній справі.

На думку відповідача, існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи із взаємопов`язаною справою №914/1207/21, яка полягає в тому, що правомірність чи неправомірність прав за спірним договором, зокрема, щодо здійснення позивачем нарахувань орендної плати та штрафних санкцій за несплату такої, а також правомірність чи неправомірність способу розрахунку сум орендної плати та штрафних санкцій за вищевказаним договором не може бути встановлена господарським судом самостійно в межах розгляду справи № 914/1263/21, оскільки не охоплюється ні предметом позову, ні предметом доказування. Відповідач вважає, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 914/1263/21 до набрання законної сили рішенням у справі №914/1207/21, оскільки обставини недійсності договору оренди не можуть бути встановлені господарським судом самостійно в межах розгляду цієї справи.

На думку відповідача, пов`язаність вказаних справ полягає в тому, що у випадку задоволення позову у справі №914/1207/21 буде встановлено обставини, які впливатимуть на оцінку доказів у справі № 914/1263/21, що в свою чергу, може вплинути на встановлення наявності заборгованості відповідача зі сплати орендної плати та підставності здійснення нарахувань передбачених спірним договором штрафних санкцій та, як наслідок, може спростувати наявність правових підстав до задоволення позовних вимог у цій справі.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1207/21 за позовом Санаторію "Нафтуся Прикарпаття" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про визнання недійсним:

- посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Молокусом Б.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3122 договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна № 80 від 19.10.2004 року, орендодавцем в якому визначено Регіональне відділенням Фонду державного майна України по Львівській області, а орендарем - Санаторій "Нафтуся Прикарпаття";

- посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лаганяк Р.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1258 договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №106 від 04.08.2011 року, орендодавцем в якому визначено Регіональне відділенням Фонду державного майна України по Львівській області, а орендарем - санаторій "Нафтуся Прикарпаття".

Підставою позову у справі № 914/1207/21 є порушення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції станом на дату підписання договору) та Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою постановою КМУ №786 від 04.10.1995 № 786 (в редакції, чинній на дату підписання договору), порядку розрахунку орендної плати.

Водночас, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором оренди № 80 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 04.10.2004, а підставою позову є порушення відповідачем - Санаторієм "Нафтуся Прикарпаття" умов договору оренди № 80 від 19.10.2004 та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (чинний на час виникнення спірних правовідносин) щодо своєчасного і у повному обсязі внесення орендної плати до Державного бюджету України за користування державним нерухомим майном.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За вищевказаною нормою ГПК України, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати:

1) як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом;

2) чим саме зумовлена неможливість розгляду справи (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена в постанові від 06.05.2020 р. у справі №910/15293/19).

За вищевказаною нормою, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд, у кожному випадку, повинен з`ясувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Разом з тим, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Вказане узгоджується з позицією Верховного суду викладеною у постановах №910/5425/18 від 05.03.2019, №910/2650/19 від 10.12.2019, №910/23635/17 від 13.11.2019, №910/13234/18 від 20.12.2019.

На думку суду, представник відповідача не навів обґрунтованих, достатніх та об`єктивних підстав, які перешкоджають прийняттю рішення у даній справі.

При цьому, суд зазначає, що обставини наявності чи відсутності підстав для стягнення заборгованості за договором оренди № 80 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 19.04.2004 можуть бути встановлені у справі №914/1263/21. Докази зібрані у справі № 914/1263/21 дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у даній справі.

Також, суд звертає увагу на те, що ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доцільно зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, матиме наслідком затягування судового процесу та призводитиме до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Частиною 3 ст. 2 ГПК України визначені як основні засади (принципи) господарського судочинства, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та розумність строків розгляду справи судом (п.п. 2 і 10 ч. 3 зазначеної статті).

Враховуючи вищевказане, правові підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішення у справі №914/1207/21 відсутні.

Відтак, у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі № 914/1263/21 слід відмовити.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, розумні строки розгляду справи, складність справи, з метою забезпечення реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків, суд дійшов висновку підготовче засідання відкласти.

Керуючись ст. ст. 7, 13, 90, 99, 177, 182, 183, 227, 234 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи відмовити.

2. У задоволенні клопотання відповідача про надання прокурором та позивачем відповідей на питання в порядку ст. 90 ГПК України відмовити.

3. У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

4. Підготовче засідання відкласти на 31.08.2021 о 14:00 год. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: м. Львів, вул. Личаківська,128, зал судових засідань №6.

- забезпечити явку повноважних представників (явка обов`язкова)

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

Суддя Н.В. Мороз