ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/415/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Рочняк О.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Коельнер-Україна"

юридична адреса: вул. Півколо, буд. 14, м. Львів, 79035

поштова адреса: м. Львів, а/с 2623, 79060

ел. пошта:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро"

с. Підгороддя, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77023

про стягнення заборгованості в сумі 30 192 грн 29 коп.

без повідомлення (виклику) представників сторін

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коельнер-Україна" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" про стягнення заборгованості в сумі 30 192 грн 29 коп., з яких: 27 858 грн 25 коп. - заборгованість за отриманий товар, 1 865 грн 62 коп. - інфляційні втрати, 468 грн 42 коп. - 3% річних.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.05.2021, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Копії ухвали від 11.05.2021 отримано відповідачем 18.05.2021, позивачем - 25.05.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін від учасників справи до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позов мотивовано тим, що в порушення договірних зобов"язань, які виникли між сторонами відповідач не здійснив повної оплати за отриманий товар, у зв"язку з чим виникла заборгованість в сумі 27 858 грн 25 коп. На суму боргу за прострочення виконання зобов"язання згідно ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано індекс інфляції та 3% річних.

Позиція відповідача. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

На підставі довіреності №2180 від 20.10.2020 ТОВ "Росан-Агро" отримало від ТОВ "Коельнер-Україна" товар на суму 36601 грн 99 коп., що підтверджується видатковими накладними № КУ20-013997 на суму 1224 грн 30 коп. та № КУ20-014002 від 20.10.2020 на суму 35377 грн 69 коп. На підставі довіреності №2190 від 26.11.2020 ТОВ "Росан-Агро" отримало від ТОВ "Коельнер-Україна" товар на суму 1256 грн 26 коп., що підтверджується видатковою накладною №КУ20-016680 від 03.12.2020. Всього ТОВ "Коельнер-Україна" поставило, а ТОВ "Росан-Агро" прийняло товар загальною вартістю 37858 грн 25 коп. (а.с.10-15).

Відповідно до акту звіряння взаєморозрахунків між сторонами станом на 31.12.2020 заборгованість ТОВ "Росан-Агро" перед ТОВ "Коельнер-Україна" становить 27 858 грн 25 коп.(а.с.18).

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогою №КУ-2102-33 від 23.02.2021 про сплату боргу в розмірі 27 858 грн 24 коп. у строк до 06.03.2021 (а.с.16-17).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами чинного законодавства, договори поставки (як й інші господарські договори) укладаються в письмовій формі: повній - шляхом підписання єдиного документа чи скороченій - шляхом обміну листами, телеграмами, телетайпограмами, телефонограмами, радіограмами чи шляхом прийняття постачальником замовлення покупця до виконання (ст. ст. 205, 206, 208, 639 ЦК України, ст. 265 ГК України.

Отже, поставка продавцем покупцю товару на підставі усної домовленості, яка була підтверджена продавцем шляхом прийняття до виконання замовлення покупця, є поставкою товару на підставі договору, укладеного між сторонами у спрощений формі.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено, що між сторонами укладено господарський договір поставки у спрощений спосіб шляхом поставки позивачем відповідачу товару на підставі видаткових накладних № КУ20-013997, № КУ20-014002 від 20.10.2020 та №КУ20-016680 від 03.12.2020 на загальну суму 37858 грн 25 коп., за який відповідач, з врахуванням приписів ст.692 ЦК України, зобов`язаний був оплатити після його прийняття 20.10.2020 та 03.12.2020 відповідно.

Підписавши акт звірки відповідач визнав заборгованість перед позивачем. Доказів погашення заборгованості суду не надав.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача 27858 грн 25 коп. заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

Прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем настало з наступного за днем поставки товару дня.

Відповідно до розрахунку позивача 3% річних складають 468 грн 42 коп., інфляційні втрати - 1865 грн грн 62 коп.

Розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично правильним.

За наведених обставин, позовні вимоги обґрунтовані та належать до задоволення.

Відповідно до приписів, встановлених ст.129 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" (с. Підгороддя, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77023, код 30425351) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коельнер-Україна" (вул. Півколо, буд. 14, м. Львів, 79035, код 30478644) 30192 (тридцять тисяч сто дев"яносто дві) грн 29 коп. заборгованості, з яких: 27 858 (двадцять сім тисяч вісімсот п"ятдесят вісім) грн 25 коп. заборгованості за отриманий товар, 1 865 (одну тисячу вісімсот шістдесят п"ять) грн 62 коп. інфляційних втрат, 468 (чотириста шістдесят вісім) грн 42 коп. 3% річних та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 17.08.2021

Суддя О.В.Рочняк