ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2021 р. Справа №907/796/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желік М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни б/н від 17.06.2021 (вх. ЗАГС №01-05/2116/21 від 23.06.2021)

на додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.05.2021 (повний текст додаткового рішення складено 07.06.2021)

у справі №907/796/19

за позовом Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни, м. Енергодар, Запорізької області;

до відповідача Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича, м. Чоп

про відшкодування 366 661,25грн майнової шкоди

Короткий зміст позовних вимог.

Фізичною особою - підприємцем Івановою Ларисою Василівною, м. Енергодар Запорізької області заявлено позов до Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича, м. Чоп про відшкодування 366 661,25грн майнової шкоди.

Короткий зміст постанови, рішення та додаткового рішення суду

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2021 у справі №907/796/19 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 у справі №907/796/19 рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2021 у справі №907/796/19 залишено без змін. апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни б/н від 16.04.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/1388/21 від 20.04.2021) залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.05.2021 у справі №907/796/19 заяву представника Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича, м. Чоп про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/796/19 задоволено повністю. Стягнено з Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни на користь Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича суму 8 080,00грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення обгрунтоване тим, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаною роботою, а також предметом позовних вимог та строком розгляду справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

ФОП Івановою Л.В. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.05.2021 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника відповідача щодо стягнення з позивача судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом даної справи, а саме, суми 8 080,00грн витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Зокрема, скаржник посилається на те, що додаткове рішення не відповідає критеріям, визначеним ст.236 ГПК України та підлягає скасуванню у зв`язку із тим, що при його постановленні судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Скаржник зазначає, що представник відповідача Орос В.В., незважаючи на те, що має свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, надавала Пигіну В.В. послуги не як адвокат, а як фізична особа підприємець, вона не здійснює незалежну професійну діяльність як адвокат, а займається діяльністю у сфері права, а отже не надавала відповідачу професійну правничу допомогу адвоката, отже витрати не підлягають стягненню в якості судових витрат.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 справу №907/796/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.05.2021 у справі №907/796/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни та призначено розгляд справи на 27.07.2021.

27.07.2021 судове засідання в режимі відеоконференції не відбулося у зв`язку з технічною несправністю відеокамер для проведення судового засідання у режимі відеоконференції, відсутністю з`єднання з мережею Інтернет та неможливістю вийти на зв`язок, що підтверджується актом про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 призначено справу до розгляду на 10.08.2021.

В судове засідання 10.08.2021 сторони не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2021 року у справі № 907/796/19 у задоволенні позову відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача.

На адресу Господарського суду Закарпатської області надійшла заява представника Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі №907/796/20 щодо стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку із розглядом даної справи, а саме, 8 080,00 грн витрат на правничу допомогу.

В ході судового розгляду справи № 907/796/19 в суді першої інстанції сторона відповідача, подаючи до суду відзив на позов, зазначила попередній орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача при розгляді даної справи у суді першої інстанції у розмірі 8 080,00 грн.

До відзиву долучено договір № 1-П/20 від 13.07.2020 про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Орос Вікторією Вікторівною, Фізичною особою - підприємцем та Пигіним Віктором Васильовичем, а також свідоцтво Орос В.В. на право зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання адвокатом Орос В.В. правничої правової допомоги серії АО № 1011968 від 13.07.2020.

За умовами договору № 1-П/20 від 13.07.2020 перелік правничої допомоги, розмір гонорару, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати, умови повернення гонорару, перелік витрат та умови їх компенсації визначаються у замовленні, що є невід`ємною частиною даного договору.

Заявою від 31.07.2020 представник відповідача просила суд здійснити розподіл судових витрат у справі за результатами розгляду справи, а також, на виконання ч. 8 ст. 129 ГПК України повідомила, що детальний опис робіт, виконаних адвокатом, а також акт про надану професійну правничу допомогу будуть надані суду не пізніше 5 днів після ухвалення судового рішення (том І а.с.198-199).

Заявою від 02.03.2021 представник відповідача - адвокат Орос В.В. надала суду копію акту про надання професійної правничої допомоги від 01.03.2021, згідно якого, адвокатом надано професійну правничу допомогу на суму 8 080,00 грн. Також надано суду копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним судових витрат від 01.03.2021 року (Додаткок 1-1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.07.2020 № 1-П/20), до якого включені наступні послуги:

- ознайомлення з документами, що мають відношення до предмета спору, наданими клієнтом;

- аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини;

- аналіз судової практики щодо спірних правовідносин;

- формування правової позиції щодо предмета спору та узгодження її з клієнтом;

- надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- підготовка відзиву та попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат; оформлення документів - підготовка та подання клопотання про подання доказів;

- підготовка та подання клопотання про стягнення витрат на правову допомогу;

- відібрання пояснень у свідків; - ознайомлення з матеріалами справи; - підготовка заперечень на відповідь на відзив; - участь у судових засіданнях.

На підтвердження факту оплати відповідачем наданих адвокатом Орос В.В. послуг правової допомоги долучено до матеріалів заяви розрахункову квитанцію ЗААА № 001602 на суму 8 080,00 грн. (матеріали розгляду заяви а.с.2-8).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами першою третьою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, яке ухвалюється в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (стаття 244 ГПК України).

Згідно поданої суду заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі, представник відповідача адвокат Орос В.В. просила суд вирішити питання про стягнення з позивача на користь сторони відповідача суму 8 080,00 грн витрат на правову допомогу адвоката при розгляді даної справи.

Як зазначалось вище, в ході судового розгляду справи № 907/796/19 в суді першої інстанції сторона відповідача, подаючи до суду відзив на позов, зазначила попередній орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача при розгляді даної справи у суді першої інстанції у розмірі 8 080,00 грн.

До відзиву долучено договір № 1-П/20 від 13.07.2020 про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Орос Вікторією Вікторівною, Фізичною особою - підприємцем та Пигіним Віктором Васильовичем, а також свідоцтво Орос В.В. на право зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання адвокатом Орос В.В. правничої правової допомоги серії АО № 1011968 від 13.07.2020.

За умовами договору № 1-П/20 від 13.07.2020 про надання правничої допомоги, перелік правничої допомоги, розмір гонорару, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати, умови повернення гонорару, перелік витрат та умови їх компенсації визначаються у замовленні, що є невід`ємною частиною даного договору.

Заявою від 31.07.2020 представник відповідача просила суд здійснити розподіл судових витрат у справі за результатами розгляду справи, а також, на виконання ч. 8 ст. 129 ГПК України повідомила, що детальний опис робіт, виконаних адвокатом, а також акт про надану професійну правничу допомогу будуть надані суду не пізніше 5 днів після ухвалення судового рішення (том І а.с.198-199).

Заявою від 02.03.2021 представник відповідача - адвокат Орос В.В. надала суду копію акту про надання професійної правничої допомоги від 01.03.2021; копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним судових витрат від 01.03.2021 (додаткок 1-1 до договору про надання правничої допомоги від 13.07.2020 № 1-П/20), розрахункову квитанцію ЗААА № 001602 на суму 8 080,00 грн (матеріали розгляду заяви а.с.2-8).

Вказані обставини свідчать про дотримання вимог частини восьмої статті 129 ГПК України та відповідність застосування вказаної норми судом першої інстанції щодо прийняття вказаних доказів, як таких, що подані у строк, визначений законом.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (схожа правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Як вказує частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Нормою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" обумовлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем договором № 1-П/20 від 13.07.2020 про надання правничої допомоги, укладеним між адвокатом Орос Вікторією Вікторівною, Фізичною особою - підприємцем та Пигіним Віктором Васильовичем, а також свідоцтвом Орос В.В. на право зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання адвокатом Орос В.В. правничої правової допомоги серії АО № 1011968 від 13.07.2020, копією акту про надання професійної правничої допомоги від 01.03.2021, копією детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним судових витрат від 01.03.2021 (додаткок 1-1 до договору про надання правничої допомоги від 13.07.2020 № 1-П/20), розрахунковою квитанцією ЗААА № 001602 на суму 8 080,00 грн документально підтверджено перед судом понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Орос Вікторією Вікторівною в сумі 8 080,00грн.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, враховуючи характер спору, принципи співрозмірності та розумності заявлених до стягнення судових витрат 8 080,00грн, судова колегія важає правомірним висновок суду першої інстанції про відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8 080,00грн.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що представник відповідача Орос В.В., незважаючи на те, що має свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, надавала Пигіну В.В. послуги не як адвокат, а як фізична особа підприємець, судова колегія до уваги не приймає, оскільки факт реєстрації Орос Вікторії Вікторівни у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань як фізичної особи-підприємця не заперечує наявних у матеріалах справи доказів надання нею професійної правничої допомоги стороні відповідача саме як адвокатом та не спростовує висновків суду щодо задоволення заяви відповідача про стягнення понесених ним при розгляді даної справи судових витрат за рахунок позивача.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області у даній справі слід залишити без змін, апеляційну скаргу без адоволення.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.05.2021 у справі №907/796/19 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни б/н від 17.06.2021 (вх. ЗАГС №01-05/2116/21 від 23.06.2021) без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, э остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено та підписано 19.08.2021.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.