ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.08.2021 Справа № 908/1491/21(908/1790/21)

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Юлдашев Олексій Олексійович, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1 , м. Бердянськ Запорізької області

до відповідачів: 1/ Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ", м. Бердянськ Запорізької області; 2/ ОСОБА_2 , м. Одеса; 3/ ОСОБА_3 , м. Одеса

про стягнення штрафу, переведення прав та обов`язків покупця акцій, визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів від 26.11.2020

в межах справи № 908/1491/21

про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ", м. Бердянськ Запорізької області

Кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Постач Компані", м. Київ

Без виклику представників сторін

УСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 23.06.2021 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення штрафу, переведення прав та обов`язків покупця акцій, визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів, до розгляду в межах справи №908/1491/21 про банкрутство відповідача-1, відкрито провадження з розгляду позовної заяви. Ухвалено розглядати позовну заяву за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства. Підготовче засідання призначено на 06.07.2021р. о 10-15.

Ухвалою від 06.07.2021., зокрема, у задоволенні заяви представника ПрАТ "Азовкабель" адвоката Доценко Н.М. про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" відмовлено. Відкладено підготовче засідання на 03.08.2021р. о 10-00.

Ухвалою суду від 03.08.2021 відкладено підготовче засідання на 19.08.2021 о 10-15.

До суду 09.08.2021 надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 918 штук простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства «АЗОВКАБЕЛЬ», придбаних ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу цінних паперів (акцій) ПрАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» від 26.11.2020, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Приватного акціонерного товариства «АЗОВКАБЕЛЬ» (), щодо внесення змін до відомостей (в т.ч. щодо зміни членів виконавчого комітету Підприємства, зокрема директора чи виконуючого його обов`язки, підписантів, членів дирекції і т.д.) - до набрання законної сили судового рішення у справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що з метою забезпечення у подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову, є підстава для накладення арешту на акції, які є предметом спору.

На сьогодні, акції ПрАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» нічим не обтяжені, і відповідач-2 має можливість вільно розпоряджатись усіма акціями, якими наразі володіє, в тому числі і спірними акціями, придбаними за оспорюваним правочином.

Ризик, пов`язаний з можливим подальшим відчуженням відповідачем-2 спірних акцій іншим особам, пов`язаний із тим, що така модель поведінки є вигідною для відповідача-2, оскільки у такий спосіб відповідач-2 ухилиться від виконання у подальшому можливого рішення суду у разі задоволення позову. Так само і у випадку визнання правочину недійсним, відповідач-2 може ухилитися від двосторонньої реституції, відчуживши спірні акції на користь інших осіб.

У випадку переведення прав та обов`язків покупця акцій з відповідача-2 на позивача, виконання такого рішення суду буде можливим лише в тому випадку, якщо спірні акції на момент набрання рішенням суду законної сили перебуватимуть у володінні відповідача-2. Так само, у випадку двосторонньої реституції за недійсним правочином, така реституція є можливою лише тоді, коли спірні акції не будуть відчужені відповідачем-2 іншим особам.

При цьому, оскільки договір купівлі-продажу від 26.11.2020, укладений між відповідачами-2 і 3, було укладено з порушенням переважного права позивача на придбання акцій та з порушенням норм Закону України «Про акціонерні товариства», існують ризики того, що і подальші відчуження відповідачем-2 акцій можуть відбуватися також з порушенням переважного права позивача на їх придбання і з порушенням норм Закону України «Про акціонерні товариства».

Будь-яке подальше відчуження відповідачем-2 акцій, які наразі перебувають у володінні відповідача-2, перешкоджатиме виконанню можливого рішення суду про задоволення позову. У такому випадку, для відновлення порушених прав, позивач буде вимушена повторно звертатись до суду, а саме - із позовом про витребування акцій із чужого незаконного володіння, що потягне додатковий час і необхідність повторного понесення судових витрат для відновлення порушених прав.

При цьому, у випадку невжиття заходу забезпечення позову, будуть поставлені під загрозу також інтереси тих осіб, яким відповідач-2 зможе відчужити спірні акції. Адже такі набувачі, у разі вирішення спору на користь позивача, зобов`язані будуть повернути акції в порядку витребування майна із чужого незаконного володіння.

Розглянувши матеріали справи та заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вказана заява позивача підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 2 статті 144 ГПК України, примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

За приписами частини 4 статті 144 ГПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Згідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Серед іншого, згідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За загальним правилом, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує положення міжнародного договору, а саме ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що передбачає право на справедливий суд. Під терміном справедливий судовий розгляд розуміється у тому числі забезпечення реального виконання рішення, на що Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу держав - членів Ради Європи. Обов`язок забезпечення механізмів реалізації права на справедливий суд покладено на держави-учасниці Конвенції. Одним з механізмів забезпечення реального виконання можливого рішення суду є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заявник вважає, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірний пакет акцій може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову у подальшому, а невжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони проведення реєстраційних дій може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених корпоративних прав позивача, тому є підстави для вжиття цих заходів забезпечення позову.

Також, необхідно враховувати, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд вважає, що вказані заходи до забезпечення позову пов`язані з предметом спору, є розумними, обґрунтованими, адекватними та забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача (вх.№161/08-11/21 від 09.08.2021) про забезпечення позову, задовольнити частково.

2. Вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Приватного акціонерного товариства «АЗОВКАБЕЛЬ»(), щодо внесення змін до відомостей (в т.ч. щодо зміни членів виконавчого комітету Підприємства, зокрема директора чи виконуючого його обов`язки, підписантів, членів дирекції і т.д.) - до набрання законної сили судового рішення у справі.

Ухвала є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає чинності з моменту її винесення - 11.08.2021р. та підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки - до 11.08.2024р.

Питання про скасування забезпечення позову вирішується Господарським судом, що розглядає справу, крім того, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя О.О. Юлдашев