ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Справа № 903/962/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гудак А.В.,

суддя Мельник О.В.,

суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача: не з"явився

відповідача: Грибан Ж.В. адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства "Корсойл-Агро" на рішення Господарського суду Волинської області від 12.05.2021 в частині задоволення позовних вимог у справі №903/962/20 (суддя Якушева І. О., м.Луцьк, повний текст складено 24.05.2021 року)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем", м. Київ

до Фермерського господарства "Корсойл-Агро", с. Княгининок, Луцького району, Волинської області

про стягнення 244 188,68 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросем" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Корсойл-Агро" про стягнення 244 188,68 грн., з них: 228 060,97 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №10.03.20-124 від 10.03.2020 товар, 13212,20 грн. пені, 2 915,51 грн. процентів річних.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 12.05.2020 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" до Фермерського господарства "Корсойл-Агро" про стягнення 244 188,68 грн., з них: 228 060,97 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №10.03.20-124 від 10.03.2020 товар, 13212,20 грн. пені, 2 915,51 грн. процентів річних задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства Корсойл-Агро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агросем 181 548 грн. 89 коп. заборгованості, враховуючи скориговану вартість товару, 10 381 грн. 02 коп. пені, 2 304 грн. 58 коп. процентів річних, 2 928 грн. 52 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.У задоволенні позову про стягнення 46 512 грн. 08 коп. заборгованості, 2 831 грн. 18 коп. пені, 610 грн. 93 коп. процентів річних відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що відповідач, перераховуючи кошти за товар, не скоригував вартості товару відповідно умов узгоджених в п. 3.6 договору, та в процесі судового розгляду не довів відповідно до статей 73,74 ГПК України виконання умов пунктів 3.4, 3.6 договору та коригування вартості товару при перерахуванні третього платежу в розмірі 4 093 287, 65 грн.

Крім того, щодо відмови позивачу в задоволенні 46 512 грн. 08 коп. заборгованості,2 831 грн. 18 коп. пені, 610 грн. 93 коп. процентів річних, суд зазначає, що у позовній заяві позивач зазначає курс іноземної валюти, що склалася на Міжбанківському валютному ринку станом на 15.12.2020 рік, проте позовна заява подана до суду 16.12.2020 року, а у відповідності до умов п.3.6 договору сторони узгодили, що для індексації (коригування) вартості товару, датою або днем оплати, буде вважатися дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду, відповідної юрисдикції, у якій покупець буде виступати відповідачем. При цьому, коригування вартості товару здійснюється з врахуванням умов п.3.7. даного договору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фермерське господарство "Корсойл-Агро" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Волинської області від 12.05.2021в частині задоволення позовних вимог у справі №903/962/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" до Фермерського господарства "Корсойл-Агро" про стягнення 244 188,68 грн.

Відповідач зазначає, що ухвалене рішення в частині стягнення з нього 181 548 грн. 89 коп. заборгованості, враховуючи скориговану вартість товару, 10 381 грн. 02 коп. пені, 2 304 грн. 58 коп. процентів річних, 2 928 грн. 52 коп. витрат пов`язаних з оплатою судового збору, прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Таким чином, скаржник зазначає, що позивач не прийнявши проведене відповідачем коригування вартості товару в зв`язку зі зміною курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, включивши суму коригування в розмір авансового платежу, зафіксував ціну товару відображену в специфікації, яка є додатком до Договору.

При цьому звертає увагу на те, що Договором поставки № 10.03.20-124 від 10.03.2020 року., передбачено, що ціна за одиницю товару, та загальна вартість товару, зазначаються Сторонами у Специфікаціях (додатках), що є невід`ємною частиною договору. Протягом строку дії Договору, грошові зобов`язання Покупця існують та підлягають сплаті у гривні. Оскільки Товар має імпортну складову, Сторони у специфікаціях визначають еквівалент ціни Товару в іноземній валюті у відповідності до курсу продажу відповідної іноземної валюти відносно гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті підписання специфікації(п.3.1., п. 3.2.).

Зазначає, що у разі зміни ціни на товари, якщо умови договору на поставку товарів передбачають зміну ціни, за встановленою договором процедурою, сторони мають узгодити Нову ціну. При цьому зміна ціни товару є окремою подією, яка потребує оформлення відповідним первинним документом.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Корсойл-Агро" на рішення Господарського суду Волинської області від 12.05.2021 в частині задоволення позовних вимог у справі №903/962/20 та розгляд апеляційної скарги призначено на 11 серпня 2021 року.

05 липня 2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" надійшов відзив в якому просить суд апеляційну скаргу ФГ «КОРСОЙЛ-АГРО» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 12.05.2021 року у справі № 903/962/20 за позовом ТОВ «АГРОСЕМ» до ФГ «КОРСОЙЛ-АГРО» залишити без змін.

Розпорядженням керівника апарату від 05.08.2021 року №01-04/557 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №903/962/20 - Олексюк Г.Є. у період з 05 серпня 2021 р. по 03 вересня 2021 р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №903/962/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 року визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2021 прийнято апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Корсойл-Агро" на рішення Господарського суду Волинської області від 12.05.2021 в частині задоволення позовних вимог у справі №903/962/20 у новому складі суду: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.08.2021, підтримав доводи апеляційної скарги та просив рішення Господарського суду Волинської області від 12.05.2021 у справі №903/962/20 в частині стягнення з Фермерського господарства «Корсойл-Агро» 181 548 грн. 89 коп. заборгованості, враховуючи скориговану вартість товару, 10 381 грн. 02 коп. пені, 2 304 грн. 58 коп. процентів річних, 2 928 грн. 52 коп. витрат пов`язаних з оплатою судового збору.

Представник позивача в судове засіданні 11.08.2021 не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(AlimentariaSanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросем».

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника Фермерського господарства "Корсойл-Агро" в судовому засіданні 11.08.2021 року, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Фермерського господарства "Корсойл-Агро" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 12.05.2021 в частині задоволення позовних вимог у справі №903/962/20 без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросем» як постачальником та Фермерським господарством «Корсойл-Агро» як покупцем було укладено договір поставки №10.03.20-124 (далі за текстом - договір) (а.с.7-9).

Відповідно до пункту 1.1. договору ТзОВ «Агросем» зобов`язалось передати ФГ «Корсойл -Агро» сільськогосподарську техніку та/або обладнання до неї (надалі за текстом - товар), а ФГ «Корсойл -Агро» зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Ціна, кількість, асортимент товару, зазначаються у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору, що передбачено п.1.2. договору поставки.

Згідно із специфікацією №1 від 10.03.2020 позивач зобов`язувався передати відповідачу товар сівалку точного висіву Tempo L TPL 16, загальною вартістю 5 165 851,60 грн. з ПДВ, грошовий еквівалент ціни в євро 182 000 (а.с.10).

Згідно пункту 3.2. договору поставки, протягом строку дії договору грошові зобов`язання покупця існують та підлягають сплаті у гривні. Оскільки товар має імпортну складову сторони у специфікаціях визначають еквівалент ціни товару в іноземній валюті (долар США чи євро) у відповідності до курсу продажу відповідної іноземної валюти відносно гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті підписання специфікації.

На виконання умов договору поставки, оплата переданого товару мала здійснюватися на наступних умовах: а) перший платіж у розмірі 20% від загальної вартості товару, встановленої у специфікації, здійснюється покупцем за рахунок власних коштів, у строк до 07.04.2020 року; б) другий платіж, що становить решту від загальної вартості товару, встановленої у специфікації, здійснюється покупцем за рахунок кредитних коштів, у строк до 08.04.2020 року, що передбачено п.3.4 договору поставки.

Відповідно до п.3.6. договору у разі зміни курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України покупець, у день здійснення оплати за товар, зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити постачальнику як скориговану вартість товару за наступною формулою: =X1хY2/Y1, де

XI - вартість/частина вартості товару у гривнях, зазначена у відповідній специфікації,

Y1 - курс продажу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті підписання специфікації, якщо інше не визначене в договорі чи специфікації,

Y2 - курс продажу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті оплати, якщо інше не визначене в договорі чи специфікації,

Х2 - кінцева вартість неоплаченої частини товару, у гривнях.

За умовами договору сторони домовились, що в якості курсу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, використовується курс продажу іноземної валюти на момент закриття торгів. Сторони домовились, що курс продажу іноземної валюти до гривні визначається згідно інформації, опублікованої за посиланням: https://minfin.com.ua/currencv/mb/.

Згідно з п.п.3.6.1. п.3.6. договору для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. договору, датою або днем оплати, вважається дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника або дата проведення розрахунку в іншій формі, окрім грошової.

У випадку порушення покупцем строків та порядку оплати товару, встановлених Договором, постачальник, з першого дня порушення, набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару, відповідно до умов п. 3.6.Договору та вимагати від Покупця негайної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу постачальника (п.3.7. договору).

Пунктом 3.9. договору передбачено, що у випадку, якщо покупцем не будуть виконані грошові зобов`язання за цим договором у повному обсязі або частково і постачальником буде подано позов до суду, сторони узгодили, що для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. договору, датою або днем оплати, буде вважатися дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду, відповідної юрисдикції, у якій покупець буде виступати відповідачем. При цьому, коригування вартості товару здійснюється з врахуванням умов п.3.7. даного договору.

Згідно з умовами п. 4.1. договору поставки, поставка товару здійснюється у строк до 09.04.2020 року, за умовами належного виконання покупцем абзацу а) п.3.4. та п.4.6 (покупець зобов`язаний надати постачальнику оригінал листа банку про згоду на кредитування, для оплати вартості товару, на умовах, визначених даним договором) даного договору.

У випадку порушення термінів або умов оплати товару, пунктом 10.2. договору передбачено, що покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

В пункті 14.1 зазначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплений відтисками печаток (за наявності) та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно із специфікацією №1 від 10.03.2020 позивач зобов`язувався передати відповідачу товар сівалку точного висіву Tempo L TPL 16, загальною вартістю 5 165 851,60 грн. з ПДВ, грошовий еквівалент ціни в євро 182 000 грн. (а.с.10).

Строк поставки товару: згідно з умовами п. 4.1. договору поставки - до 09.04.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином та згідно видаткової накладної №АГ-09/04145 від 09.04.2020 року, постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросем» передало, а покупець Фермерське господарство «Корсойл-Агро» отримало сівалку точного висіву Tempo L TPL 16, загальною вартістю 5 165 851,60 грн. з ПДВ (а.с.12).

Згідно акту приймання-передачі товару від 09.04.2020 року, покупець своїм підписом підтвердив, що товар комплектний, належної якості, та відсутні будь-які претензії до постачальника з приводу товару зазначеного в п.1 даного Акту приймання-передачі товару. Даний Акт підписаний обома сторонами (а.с.13).

Між сторонами 10.04.2020 було укладено додаткову угоду, згідно з умовами якої сторони внесли зміни до абзацу «б» п.3.4. договору та перенесли строк оплати другого платежу до 10.04.2020 року (а.с.14).

Додатковою угодою №2 від 13.04.2020, сторонами було узгоджено, перенесення дати другого платежу до 13.04.2020 року (а.с.15).

Згідно платіжних доручень: №2057 від 06.04.2020 на суму 539 003,92 грн.; №2067 від 07.04.2020 на суму 533 560,03 грн. (а.с.68-69) та меморіального ордеру № від 13.04.2020 на суму 4 093 287,65 грн. (а.с.90) покупцем сплачено на користь постачальника всього 5 165 851,60 грн.

Таким чином, відповідач, перераховуючи перших два платежі в розмірі 539003,92 грн. і 533560,03 грн., скоригував вартість товару, яку оплачував, відповідно до умов пунктів 3.4., 3.6. договору, проте при перерахуванні третього платежу в розмірі 4 093 287,65 грн. відповідач вартість товару, яку оплачував, відповідно до умов пунктів 3.4., 3.6. договору не скоригував.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку за договором поставки в частині коригування вартості товару, який оплачував, стало підставою для застосування Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросем» відносно відповідача приписів пунктів 3.4., 3.6., 10.2 договору та ст.625 Цивільного кодексу України, що стало наслідком нарахування: 228 060,97 грн. основного боргу, 13 212, 20 грн. пені, 2 915, 51 грн. три проценти річних.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросем» звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Фермерського господарства Корсойл-Агро про стягнення 244 188,68 грн., з них: 228 060,97 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №10.03.20-124 від 10.03.2020 товар, 13 212,20 грн. пені, 2 915,51 грн. процентів річних.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить стаття 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 189 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни.

Як передбачено статтею 190 Господарського кодексу України вільні ціни встановлюються на всі види продукції та визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України)

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 cт. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3,4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перераховуючи кошти за товар, не скоригував вартості товару відповідно до умов, узгоджених в п.3.6. договору.

Так, колегією суддів встановлено, що відповідач перераховуючи перших два платежі в розмірі 539003,92 грн. і 533560,03 грн., скоригував вартість товару, яку оплачував, відповідно до умов пунктів 3.4., 3.6. договору, що підтверджується розрахунками:

- 06.04.2020 платіжним дорученням №2057 відповідач перерахував 539 003,92 грн. згідно з розрахунком, проведеним за формулою: Х1 х Y2 : Y1= Х2 - 516 585,16 х 2961,56 : 2838,38 = 539 003,92 грн., де 516585,16 грн. - 10% від вартості товару, відображеної в специфікації до договору (X1), 29,6156 грн. за 1 євро - Міжбанківський курс валют станом на 03.04.2020 (Y2),28,3838 грн. за 1 євро - курс валют зафіксований у специфікації (Y1);

- 07.04.2020 платіжним дорученням №2067 відповідач перерахував 533 560,03 грн. згідно з розрахунком, проведеним за формулою: Х1 х Y2 : Y1= Х2 - 516 585,16 х 2931,65 : 2838,38 = 533 560,03 грн., де 516585,16 грн. - 10% від вартості товару, відображеної в специфікації до договору (X1), 29,3165 грн. за 1 євро - Міжбанківський курс валют станом на 03.04.2020 (Y2),28,3838 грн. за 1 євро - курс валют зафіксований у специфікації (Y1).

Про коригування вартості товару свідчить те, що фактично відповідач двома платежами 06.04.2020 і 07.04.2020 всього перерахував 1 072 563,95 грн. (539003,92 + 533 560,03), що становить 20,76 % від загальної вартості товару, визначеної у специфікації №1 від 10.03.2020.

Поряд з цим, відповідно до умов п.3.4. договору до 07.04.2020 відповідач був зобов?язаний перерахувати 20 % від загальної вартості товару (тобто, 1 033 170,32 грн., виходячи з розрахунку: 5 165 851,60 грн. х 20%).

Однак, колегія суддів відзначає, що в процесі судового розгляду відповідач відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України не довів виконання умов пунктів 3.4., 3.6. договору та коригування вартості товару при перерахуванні третього платежу в розмірі 4 093 287,65 грн.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві зазначено, що загальна сума скоригованої вартості товару за трьома платежами складає 6 731,99 євро (789,84 + 598,06 + 5344,09), а скоригована вартість товару у гривні станом на дату подання позовної заяви становить 228 060,97 грн., виходячи з розрахунку: 6739, 99 євро х 33,8912 грн. (курс продажу іноземної валюти, що склався на Міжбанківському валютному ринку на дату, що передує даті складання позовної заяви).

Таким чином, судова колегія за результатами дослідження матеріалів справи, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача 181 548,89 грн. боргу за договором, оскільки перший платіж в розмірі 539003,92 грн. і другий платіж в розмірі 533 560,03 грн. перераховані відповідачем, враховуючи скориговану вартість товару, а третій платіж в розмірі 4 093 287,65грн. перераховано без коригування вартості товару, передбаченого п.3.6. договору, а тому до задоволення підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача 181 548,89 грн., виходячи з розрахунку: 5344,09 євро х 33,9719 грн., де 5344,09 євро - скоригована вартість товару в іноземній валюті за третім платежем в розмірі 4 093 287,65 грн.; 33,9717 грн. курс продажу євро, що склався на Міжбанківському валютному ринку на дату складення позовної заяви 16.12.2020.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява №ОЛ-16.1220/1 (а.с.1) складена 16.12.2020, а не 15.12.2020, проте у позовній заяві позивач зазначає курс іноземної валюти, що склався на Міжбанківському валютному ринку станом на 15.12.2020.

За умовами договору, а саме п. 3.9. у випадку, якщо покупцем не будуть виконані грошові зобов`язання за цим договором у повному обсязі або частково і постачальником буде подано позов до суду, сторони узгодили, що для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. договору, датою або днем оплати, буде вважатися дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду, відповідної юрисдикції, у якій покупець буде виступати відповідачем. При цьому, коригування вартості товару здійснюється з врахуванням умов п.3.7. даного договору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову про стягнення 46512,08 грн. (228 060,97 - 181 548,89), у зв`язку із перерахуванням відповідачем вартості товару за двома першими платежами, враховуючи коригування вартості товару, передбачене п.3.6. договору.

Окрім того, в позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю Агросем просить суд стягнути з Фермерського господарства Корсойл-Агро 13 212,20 грн. пені, 2 915,51 грн. 3% річних, посилаючись на перерахування коштів без коригування та нараховуючи їх від сум недоплати, стосовно чого колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Приписами ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Сторони у договорі передбачили, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (п. 10.2. договору).

Колегія суддів апеляційної інстанції, здійснивши розрахунки пені за період з 14.04.2020 по 08.10.2020:

- 14.04.2020 - 23.04.2020 : 10,00 (облікова ставка НБУ) - 157 522,89 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 366 ) x 10 днів (прострочення) : 100 = 860,78 грн.;

- 24.04.2020 - 11.06.2020 : 8,00 (облікова ставка НБУ) - 157 522,89 (Сума боргу) x (2 x 8,00 : 366 ) x 49 днів (прострочення) : 100 = 3374,26 грн.,

- 12.06.2020 - 08.10.2020 : 6,00 (облікова ставка НБУ) - 157 522,89 (Сума боргу) x (2 x 6,00 : 366 ) x 119 днів (прострочення) : 100 = 6 145,98 грн.

Отже, розмір пені за період з 14.04.2020 по 08.10.2020 становить 10 381,02 грн.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що перераховуючи перших два платежі в розмірі 539003,92 грн. і 533560,03 грн., відповідач скоригував вартість товару, яку оплачував, відповідно до умов пунктів 3.4., 3.6. договору, а тому у стягненні 2831,18 грн. (13212,20 10381,02) пені судом першої інстанції відмовлено правомірно.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції у зв`язку з недоплатою за третім платежем погоджується з висновками суду першої інстанції, що до задоволення підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 14.04.2020 по 08.10.2020 в розмірі 10 381,02 грн..

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з розрахунку 3% річних за період з 14.04.2020 по 08.10.2020: 157 522,89 грн. х 3% : 365 х 178., суд апеляційної інстанції зазначає, що у зв?язку з недоплатою за третім платежем до задоволення підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача 2304,58 грн. 3% річних за період з 14.04.2020 по 08.10.2020.

Враховуючи вищевикладене, колегія суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у стягненні 610,93 грн. 3% річних (2915,51 2304,58), оскільки недоплата за першими двома платежами відсутня, відповідач, перераховуючи перших два платежі в розмірі 539003,92 грн. і 533560,03 грн., скоригував вартість товару, яку оплачував, відповідно до умов пунктів 3.4., 3.6. договору.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що судом в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У відповідності до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 12.05.2021 в частині задоволення позовних вимог у справі №903/962/20 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Таким чином, апеляційну скаргу Фермерського господарства Корсойл-Агро слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 12.05.2021 в частині задоволення позовних вимог у справі №903/962/20 без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства Корсойл-Агро залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 12.05.2021 в частині задоволення позовних вимог у справі №903/962/20 без змін.

2. Справу №903/962/20 повернути Господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" серпня 2021 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.