ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.08.2021 м. Ужгород Справа № 907/449/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/449/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія деревообробки», м. Перечин до приватного підприємства «М-Будсервіс», м. Ужгород про стягнення суми 19 878,32 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 19 878,32грн., у тому числі 8 597,94 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору про надання послуг №МВ20-2-5 від 18.02.2020 та суми 11 280,38 грн. безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по договору, в частині своєчасного виконання робіт, чим порушено умови договору та вимоги ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України. Крім того, відповідач зазначає про безпідставне отримання відповідачем надміру сплачених коштів, які з посиланням на положення ст.1212 ЦК України просить стягнути на його користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/449/21, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 15.06.2021 була надіслана відповідачу 16.06.2021 рекомендованим листом, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 88015, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Погорелова, будинок 3-А та як вбачається з відстеження поштового відправлення отримана ним.

Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 15.06.2021 року надіслав 16.07.2021 року до суду відзив на позов, в якому проти задоволення вимог позивача заперечує, з підстав наведених у ньому.

Зокрема, зазначає, що лист позивача від 19.02.2020 р. і акт прийомки виконаних робіт за лютий 2020 р. не можуть слугувати належними та допустимими доказами у контексті спірних правовідносин, оскільки фіксування здійснювалося самим позивачем, який не є незалежним суб`єктом у спірних правовідносинах. За доводами відповідача, те саме стосується висновків комісії зроблених 15.05.2020 р., такі не можуть слугувати доказовою базою у спірних правовідносинах, оскільки носять суб`єктивний характер.

Разом з тим, щодо позовної вимоги про повернення безпідставно набутих коштів, відповідач зауважує, що вказані кошти були сплачені відповідачу у зв`язку з існуванням між сторонами договірних зобов`язань. Так за твердженням відповідача загальна вартість ремонтних робіт, яка була проведена відповідачем склала 102 949,62 грн., а позивачем на користь відповідача було сплачено 71 000,00 грн. Претензія стосовно не сплати позивачем на користь відповідача грошових коштів у розмірі 31 949,62 грн. за проведені ремонтні роботи була висловлена відповідачем усно, однак залишена без належного реагування.

26.07.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій представник позивача підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Зокрема вказує на те, що письмові докази надані позивачем у своїй сукупності, підтверджують обставину справності трансформатору Т-2 в ЗПТ №127 на момент початку виконання відповідачем робіт з поточного ремонту за договором №МВ20-2-5 від 18.02.2020.

За доводами позивача, серед матеріалів справи відсутні докази на підтвердження зворотного. Натомість, позивач звертає увагу на те, що відповідачем не заперечуються обставини виходу з ладу трансформатору Т-2 в ЗПТ №127 після проведеного ним ремонту; не завершення ремонтних робіт; працівники відповідача покинули територію позивача.

Позивач стверджує, що обставина неякісного виконання послуг з поточного ремонту за договором №МВ20-2-5 від 18.02.2020, є доведеною.

Щодо позовної вимоги про повернення безпідставно збережених коштів, позивач вказує на те, що відповідач не звертався, відповідно позивач не погоджував проведення будь-якій додаткових ремонтних робіт, не передбачених договором, як це встановлено п.3.3 в кореспонденції з п.3.2 договору №МВ20-2-5 від 18.02.2020, у зв`язку з чим вважає твердження відповідача про проведення додаткових ремонтних робіт на суму 45тис. 530 гривень, обумовлених «аварійним станом старих запчастин» таким, що не заслуговує на увагу суду.

З огляду на наведене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, та відповідачем у відзиві на позов , суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Індустрія деревообробки» (далі - 3амовник, Позивач) та Приватним підприємством «М-Будсервіс» (далі Виконавець, Відповідач) 18.02.2020 укладено договір №МВ20-2-5 (далі - Договір).

Згідно з п.1.1. Договору його предметом договору є надання Виконавцем послуг з поточного ремонту трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ №127 за №13 з наданням експлуатаційної документації, на території Замовника, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., пров. Ужансъкий 6, в строк визначений даним Договором.

За умовами розділу 4 Договору оплата здійснюється Замовником у безготівковій формі у валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок Виконавця. Замовник проводить авансовий платіж на основі рахунку від Виконавця на протязі п`яти банківських днів з моменту його отримання. Розмір авансового платежу може складатися орієнтовно 50% від загальної вартості за даний етап ремонту. Остаточний розрахунок за виконаний етап послуг проводиться Замовником шляхом оплати згідно пункту 4.1 на основі підписаного сторонами акту виконаних робіт (ф.КБ-2) та довідки про вартість виконаних робіт та витрат (ф.КБ-3) на протязі п`яти банківських днів з моменту підписання акту. Розмір кінцевого платежу, згідно акту виконаних робіт, буде складати орієнтовано 50% від загальної вартості за даний етап ремонту, але може відрізнятися у разі попереднього погодження сторонами та/або згідно пункту 3.2. Договору.

Акти приймання виконаних робіт (ф.КБ2в) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати (ф.КБ-3) Виконавець подає у двох екземплярах (один для Виконавця, один для Замовника), які підписуються обома Сторонами та мають однакову юридичну силу.

У відповідності до п. 5.1 Договору строк виконання Послуг до 31.12.2020 року.

У випадку мотивованої відмови Замовника прийняти виконані Послуги, Сторонами складається акт, про усунення недоліків з переліком претензій Замовника, в якому вказуються строки усунення недоліків у виконаних Послугах (п.5.3 Договору).

У випадку виконання Послуг неналежної якості, Виконавець сплачує штраф у розмірі 15% від вартості неякісно виконаних Послуг та не звільняється від зобов`язань виправити виявлені недоліки за свій рахунок (п.7.4 Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2020 р., а в частині розрахунків та зобов`язань, що залишились невиконаними - до їх повного виконання обома Сторонами (п.11.1 Договору).

Сторонами погоджено договірну ціну, що складає 57 319,62 грн.

Позивачем за платіжними дорученнями №5553 від 21.02.2020, від 12.03.2020 №5724, від 22.05.2020 №6362 перераховано Відповідачу загальну суму 71 000,00 грн.

Розділом 1 додатку №1 до Договору визначено перелік робіт, що підлягають виконанню, а саме: ремонт освітлення в приміщеннях, ремонт первинних ланок живлення з боку сторони ВП (обслуговування роз`єднувачів ВН, ремонт та регулювання геометрії ошинування ВН, заміна ввідних муфт ВН), обслуговування трансформаторів (обслуговування вводів, обслуговування ущільнень, контроль та долиття масла, заміна силікагелю, перевірка опору обмоток трансформаторів), обслуговування комірок НН (обслуговування ошинування, обслуговування відхідних кабельних ліній, ревізія та обслуговування електрозахисних пристроїв).

За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи, до початку виконання вказаних робіт належний позивачу трансформатор Т-2 в ЗПТ №127 був в справному стані. Однак, вказаний трансформатор потребував поточного обслуговування.

Позивач стверджує, що після завершення відповідачем робіт з обслуговування трансформатору Т-2 в 3ПТ №127, при спробі контрольного запуску 07.05.2020, він вийшов з ладу, що підтверджується копіями Журналу обліку дефектів та неполадок і Оперативного журналу ТОВ «Індустрія деревообробки».

Створена 15.05.2020 позивачем комісія виявила що: трансформатор несправний, демонтовані високовольтні та низьковольтні ізолятори, повністю відкрита кришка, масло злите, обмотка трансформатора оголена.

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію вих.№104 від 25.06.2020 з вимогою завершити роботи, однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало приводом звернення до суду, з позовними вимогами про стягнення суми 19.878,32 грн., у тому числі 8.597,94 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору про надання послуг №МВ20-2-5 від 18.02.2020 та суми 11.280,38 грн. безпідставно отриманих коштів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Проаналізувавши укладений сторонами Договір №МВ20-2-5 від 18.02.2020 року, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини підпадають під регулювання Глави 33 Господарського кодексу України та норм глави 61 Цивільного кодексу України.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч.ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з п.1.1. Договору його предметом договору є надання Виконавцем послуг з поточного ремонту трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ №127 та №13, з наданням експлуатаційної документації, на території Замовника, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., пров. Ужансъкий 6, в строк визначений даним Договором.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

За умовами розділу 4 Договору оплата здійснюється Замовником у безготівковій формі у валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок Виконавця. Замовник проводить авансовий платіж на основі рахунку від Виконавця на протязі п`яти банківських днів з моменту його отримання. Розмір авансового платежу може складатися орієнтовно 50% від загальної вартості за даний етап ремонту. Остаточний розрахунок за виконаний етап послуг проводиться Замовником шляхом оплати згідно пункту 4.1 на основі підписаного сторонами акту виконаних робіт (ф.КБ-2) та довідки про вартість виконаних робіт та витрат (ф.КБ-3) на протязі п`яти банківських днів з моменту підписання акту. Розмір кінцевого платежу, згідно акту виконаних робіт, буде складати орієнтовано 50% від загальної вартості за даний етап ремонту, але може відрізнятися у разі попереднього погодження сторонами та/або згідно пункту 3.2. Договору. Акти приймання виконаних робіт (ф.КБ2в) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати (ф.КБ-3) Виконавець подає у двох екземплярах (один для Виконавця, один для Замовника), які підписуються обома Сторонами та мають однакову юридичну силу.

В частині 1 ст. 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У випадку виконання Послуг неналежної якості, Виконавець сплачує штраф у розмірі 15% від вартості неякісно виконаних Послуг, та не звільняється від зобов`язань виправити виявлені недоліки за свій рахунок (п.7.4 Договору).

Згідно з ч. 1 ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

У відповідності до п. 5.1 Договору строк виконання Послуг до 31.12.2020 року.

Позивач стверджує, що після завершення відповідачем робіт з обслуговування трансформатору Т-2 в 3ПТ №127, при спробі контрольного запуску 07.05.2020, він вийшов з ладу, що підтверджується копіями Журналу обліку дефектів та неполадок і Оперативного журналу ТОВ «Індустрія деревообробки».

Матеріалами справи встановлено, що позивачем надіслано відповідачу претензію вих.№104 від 25.06.2020 з вимогою завершити роботи, однак, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відтак, про наявність зазначених обставин було відомо, однак, у межах строку, визначеного умовами договору виконавцем і замовником не узгоджено об`єм виконаних робіт та відступу від їх виконання.

В частині 1 ст. 853 ЦК України визначено обов`язок замовника негайно заявити підрядникові про виявленні ним недоліки у роботі. При цьому, чітких вимог щодо оформлення такої заяви не передбачено.

Відповідачем отримано вказаного листа позивача з вимогою про усунення недоліків. З огляду на вищенаведене вбачається, що позивач належним чином повідомив відповідача про виявлені у роботі недоліки з вимогою про їх усунення.

Разом з тим, згідно частини 4 статті 853 ЦК України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Отже, чинним законодавством чітко врегульовано яким чином необхідно діяти замовнику та підряднику у випадку виникнення певних обставин під час приймання підрядних робіт.

У відповідності до п. 7.4 Договору Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення суми 8 597,94 грн. штрафу у розмірі 15% від вартості неякісно виконаних Послуг.

Разом з тим, вказана сума розрахована від суми за виконання всіх робіт, що включають ремонт освітлення в приміщеннях, ремонт первинних ланок живлення з боку сторони ВП (обслуговування роз`єднувачів ВН, ремонт та регулювання геометрії ошинування ВН, заміна ввідних муфт ВН), обслуговування трансформаторів (обслуговування вводів, обслуговування ущільнень, контроль та долиття масла, заміна силікагелю, перевірка опору обмоток трансформаторів), обслуговування комірок НН (обслуговування ошинування, обслуговування відхідних кабельних ліній, ревізія та обслуговування електрозахисних пристроїв).

Доказів щодо ініціювання проведення експертизи у зв`язку із виявленими недоліками позивач суду не надав. Належних та допустимих доказів визначеної вартості неякісно виконаних робіт, матеріали справи не містять.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не доведено розмір такої.

У зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача суми 8 597,94 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору задоволенню не підлягає.

Крім того з посиланням на положення ст.1212 ЦК України позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 11 280,38 грн.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Матеріалами справи підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок відповідача суми в розмірі 71 000,00 грн. відповідно до платіжних доручень №5553 від 21.02.2020, від 12.03.2020 №5724, від 22.05.2020 №6362.

Частиною 1 та 2 ст.1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.

За приписами ч.1 ст.177 Цивільного кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як встановлено судом, сторонами погоджено договірну ціну, що складає 57 319,62 грн.

Даний факт відповідачем не спростовано, натомість твердження відповідача, про те, що загальна вартість ремонтних робіт, яка була проведена відповідачем склала 102 949,62 грн., судом не беруться до уваги, оскільки такі не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Таким чином, відсутність правової підстави для перерахування вказаних коштів вказує на безпідставне набуття відповідачем суми в розмірі 11 280,38 грн., що була сплачена позивачем.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення суми 11 280,38 грн. сплачених коштів є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія деревообробки», м. Перечин до приватного підприємства «М-Будсервіс», м. Ужгород про стягнення суми 19 878,32 грн. підлягають задоволенню частково в розмірі 11 280,38 грн., у задоволенні решти вимог відмовити.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача в сумі 1 288,16 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 173, 180, 231, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з приватного підприємства «М-Будсервіс» (88015, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Погорелова, будинок 3-А, код ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія деревообробки» (89200, Закарпатська обл., Перечинський р-н, місто Перечин, Провулок Ужанський, будинок 6, ) суму 11 280,38 грн. (одинадцять тисяч двісті вісімдесят гривень 38 коп.) безпідставно сплачених коштів, а також суму 1 288,16 грн. (тисячу двісті вісімдесят вісім гривень 16 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 13.08.2021.

Суддя О. Ф. Ремецькі