ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" серпня 2021 р. Справа № 914/1959/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.В.

розглянув апеляційну скаргу Релігійної організації Релігійна громада Української Греко-Католицької Церкви Парафії всіх Святих українського народу у Залізничному районі м. Львова б/н від 07.12.2020 (вх. № 01-05/3605/20 від 07.12.2020)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 (м. Львів, головуючий суддя Галамай О.З., судді: Гоменюк З.П. та Кітаєва С.Б.)

про залишення заяви без розгляду

у справі № 914/1959/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спортивний клуб Сокіл, м. Львів

до відповідача Львівської міської ради, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Релігійної організації Релігійна громада Української Греко-Католицької Церкви Парафії всіх Святих українського народу у Залізничному районі м. Львова, м. Львів

про визнання незаконними та скасування п. 2 та п. 3.2 ухвали Львівської міської ради № 4288 від 29.11.2018 Про державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку на вул. О. Кульчицької, 18 та надання управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на вул. О. Кульчицької, 18

представники сторін в судове засідання не з`явились

23.09.2019 ТзОВ «Спортивний клуб «Сокіл» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом до Львівської міської ради про визнання незаконними та скасування п. 2 та п. 3.2 ухвали Львівської міської ради № 4288 від 29.11.2018 Про державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку на вул. О. Кульчицької, 18 та надання Управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на вул. О. Кульчицької, 18.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.09.2019 було відкрито провадження у справі №914/1959/19 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.01.2020 до участі у справі залучено Релігійну організацію «Релігійна громада Української Греко-Католицької Церкви Парафії всіх Святих українського народу у Залізничному районі м. Львова» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.10.2020, учасникам справи надано строк для надання додаткових пояснень (у випадку наявності таких) до 15.10.2020.

23.11.2020 третьою особою подано суду додаткові письмові пояснення, в яких остання просила продовжити строк на їх подання та поновити (встановити додатковий) строк на подання доказів, а саме: копії листа депутата Львівської міської ради від 12.11.2020; копії відповіді Львівської міської ради (архівного відділу) від 14.11.2019; копії архівної ухвали Львівської міської ради № 1478 від 27.12.2007; копію архівної заяви ТзОВ «Спортивний клуб «Сокіл» від 26.12.2007; копії архівних зауважень до проекту ухвали ТзОВ «Спортивний клуб «Сокіл» начальника управління земельних ресурсів та врегулювання земельних відносин; копії архівного витягу з протоколу засідання № 4 архітектурно-містобудівної ради; копії зонінгу Залізничного району, затвердженого ухвалою сесії Львівської міської ради від 21.05.2015.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 вказану заяву (додаткові пояснення) було залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована ст. 207 ГПК України, відповідно до якої суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Не погодившись із даною ухвалою, третя особа оскаржила її в апеляційному порядку.

У своїй апеляційній скарзі третя особа просила вказану ухвалу скасувати, а справу направити до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду та вирішення питання щодо продовження строку на подання додаткових письмових пояснень від 23.11.2020 та поновлення строку на подання доказів, доданих до додаткових письмових пояснень від 23.11.2020.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 було відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою третьої особи на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 у справі № 914/1959/19.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 (головуюча суддя Скрипчук О.С., судді Кордюк Г.Т. та Мирутенко О.Л.) вказану апеляційну скаргу було задоволено, оскаржувану ухвалу скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення заяви від 23.11.2020.

Не погодившись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, ТзОВ «Спортивний клуб «Сокіл» оскаржило її в касаційному порядку.

Постановою Верхового Суду від 07.07.2021 постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 було скасовано, а справу передано до Західного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

У своїй постанові Верховний Суд, зокрема, зазначив наступне:

- системний аналіз статтей 255 та 207 ГПК України свідчить про те, що ухвала про залишення без розгляду додаткових письмових пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (з долученими до них доказами), не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції;

- у суду апеляційної інстанції були відсутні законні підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою третьої особи, поданою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 у справі № 914/1959/19, якою залишено без розгляду додаткові письмові пояснення та перегляду по суті вказаної ухвали в апеляційному порядку;

- під час повторного апеляційного розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 про залишення додаткових письмових пояснень без розгляду, суду апеляційної інстанції слід врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 922/1906/18.

Після надходження до Західного апеляційного господарського суду матеріалів справи №914/1959/19 разом із вищезазначеною постановою Верховного Суду, розгляд апеляційної скарги третьої особи на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 було призначено на 19.08.2021 (ухвала від 02.08.2021).

Жоден із учасників судового процесу не забезпечив явку свого повноважного представника у судове засідання.

Учасники даного судового процесу були повідомлені про судове засідання згідно контактних даних, відомості про які містяться в матеріалах справи. Крім того, процесуальні документи апеляційного суду у порядку, встановленому Законом України «Про доступ до судових рішень», були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Зважаючи на наведене, з огляду на те, що в матеріали справи є достатніми для вирішення питання про подальший розгляд апеляційної скарги третьої особи, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає, що судове засідання можливо провести за відсутності представників сторін

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у справі №914/1959/19, з огляду на наступне:

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі ст.14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Позиція Європейського суду з прав людини засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.".

Отже, визначення законодавцем переліку судових актів, які підлягають оскарженню, має на меті забезпечити збалансованість процесуальних інтересів сторін у справі, можливість розгляду справи в розумні строки та з пропорційним врахуванням загального та приватного інтересу.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Наведена правова позиція викладена в рішенні Конституційного суду України від 25.04.2012 у справі №1-12/2012.

Відповідно до ч.2 ст.254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України наведено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення.

Так, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

Оскаржувана ухвала Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 до наведеного переліку не відноситься.

Вказаний висновок також випливає із постанови Верховного Суду від 07.07.2021 у даній справі.

Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що системний аналіз ст. 255 ГПК України (в тому числі, пункту 14 ч.1 вказаної статті), дозволяє дійти висновку, що на її підставі в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) виключно за умови, якщо така ухвала має "завершальне" значення щодо можливості судового розгляду та перешкоджає провадженню у справі. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2-5151/09, від 14.09.2020 у справі № 910/404/20.

Частиною 3 ст. 255 ГПК України встановлено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно п.1 ч.1 ст.261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Згідно із ч.1 ст.232 ГПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Отже, колегія суддів зазначає, що можливість апеляційного оскарження зазначеної ухвали окремо від рішення суду нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено, а заперечення на неї апелянт може включити до апеляційної скарги, яка може бути подана на судове рішення прийняте в межах справи №914/1959/19.

Враховуючи, що Західним апеляційним господарським судом апеляційне провадження за апеляційною скаргою третьої особи на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 у даній справі було відкрито помилково (ухвала суду від 14.12.2020), колегія суддів вважає, що таке провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите.

При цьому, на виконання вказівок Верховного Суду, що викладені у постанові від 07.07.2021 у даній справі, суд апеляційної інстанції при застосуванні норм процесуального права враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 922/1906/18.

Відповідно до вказаної позиції, попри те, що стаття 264 ГГПК України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите, однак у ситуації, коли апеляційне провадження було відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, процесуально вірними є дії суду апеляційної інстанції саме щодо закриття апеляційного провадження, оскільки в разі подальшого апеляційного перегляду такої ухвали, суд апеляційної інстанції не буде діяти як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у даній справі.

Керуючись статтями 234, 235, 255, 264 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Релігійної організації Релігійна громада Української Греко-Католицької Церкви Парафії всіх Святих українського народу у Залізничному районі м. Львова на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.11.2020 у справі №914/1959/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 287, 288 ГПК України.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік