ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2021 р. Справа№ 910/16425/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 16.08.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021, повний текст складено 23.04.2021

у справі №910/16425/20 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

до Державного підприємства "Дослідне конструкторсько-технологічне бюро Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України"

про стягнення 900 000,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Дослідне конструкторсько-технологічне бюро інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України" (надалі - відповідач) про стягнення 900 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неповерненням відповідачем позивачу авансу за договором про наданням послуг № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 900 000,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/16425/20 закрито провадження у справі № 910/16425/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" до Державного підприємства "Дослідне конструкторсько-технологічне бюро Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України" в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 28 203,06 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через відсутність підстав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/16425/20 у частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги у сумі 871 796,94 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник вказує, що відповідачем не доведено наявність фактичних витрат за виконання робіт.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 дану апеляційну скаргу залишено без руху.

Після усунення недоліків ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 поновлено Приватному акціонерному товариству "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/16425/20. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 19.07.2021 о 15:40 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 14.07.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 14.07.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 розгляд справи відкладено на 16.08.2021.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач звернувся із відзивом, у якому зазначено, що оскаржене рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 16.08.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку присутніх представників учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

02.07.2019 між Державним підприємством "Дослідне конструкторсько-технологічне бюро Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України" (виконавець, відповідач) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник, позивач) укладено Договір № 02272/8258-ПУ-УМТС-У на надання послуг (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати послуги: "Виконання робіт по ремонту зварюванням вала ротора вентилятора головного провітрювання ВРЦД-4,5 СМ з розробкою технології виконання робіт на ВСП "ШУ ім. Героїв Космосу" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", а замовник прийняти та оплатити надані послуги. Роботи, що виконуються по даному договору мають код виду діяльності 72.19.

Зміст і строки надання послуг визначаються Календарним планом (Додаток № 2), який є складовою частиною цього договору (п. 1.4 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору замовник здійснює оплату авансового платежу за договором у розмірі 50% загальної вартості договору, а саме 750 000,00 грн, крім того ПДВ 20% - 150 000,00 грн, разом 900 000,00 грн, протягом 10 банківських днів з моменту підписання даного договору та отримання рахунку від виконавця.

Пунктами 3.1-3.3 Договору визначено, що датою початку надання послуг є дата оплати авансу. При завершенні надання послуг виконавець подає замовнику двосторонній акт виконання робіт та технічний звіт з результатами контролю виконаних робіт. Замовник в 5-денний строк від дня одержання акту і звітних документів, повинен прийняти надані послуги, повернути виконавцю затверджений акт, або надіслати мотивовану відмову від їх приймання. У випадку, якщо зазначений термін виконавець не отримає затверджений акт або мотивовану відмову від приймання послуг, послуга вважається прийнятою. При цьому датою оформлення документа, що засвідчує факт надання послуг, вважається дата надання виконавцем акту. В результаті виконаних робіт виконавець повинен надати: технічний звіт про виконані роботи, звіт з виконання неруйнівного контролю ремонтного зварювання.

Відповідно до п. 3.5 Договору, якщо в процесі надання послуг з`ясовується неминучість одержання негативного результату, або недоцільність подальшого надання послуг, виконавець зобов`язаний припинити їх, та повідомити про це замовника у 5-денний строк після припинення роботи. В цьому випадку сторони зобов`язані у 10-денний строк розглянути питання про доцільність і напрямки надання послуг.

У разі прийняття узгодженого сторонами по договору рішення про недоцільність подальшого надання послуги по цьому договору, виконавець зобов`язаний повернути перераховану замовником суму авансу за письмовою вимогою замовника протягом 7 днів з моменту направлення такої вимоги, за виключенням документально підтвердженої суми витраченої виконавцем на момент припинення робіт (п. 3.7 Договору).

Згідно з п. 8.5 Договору, якщо робота за договором припиняється не з вини виконавця, замовник повинен відшкодувати всі понесені виконавцем фактичні витрати з рівнем рентабельності, яка передбачається ціною на надання послуг, а виконавець зобов`язаний на вимогу замовника подати звіт про виконану частину наданих послуг.

Термін дії договору: початок - з моменту підписання договору, закінчення - 31.07.2020 (п. 9.1 Договору).

Судом встановлено, що сторонами підписано та скріплено печатками Додаток 1 до Договору (Технічне завдання), Додаток 2 до Договору (Календарний план), Додаток 3 до Договору (Протокол погодження договірної ціни надання послуг за темою "Виконання робіт по ремонту зварюванням вала ротора вентилятора головного провітрювання ВРЦД-4,5 СМ з розробкою технології виконання робіт на ВСП "ШУ ім. Героїв Космосу" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"), Додаток 4 до Договору (Калькуляція).

Календарним планом (Додаток 2 до Договору) визначено такі етапи робіт:

1) розробка технології та виконання ремонтного заварювання кільцевої тріщини на валу ротора вентилятора головного провітрювання ВРЦД 4,5 ШУ Героїв Космосу м. Павлоград; термін виконання: початок - дата отримання авансу, закінчення - 25 р.д. від початку; вартість - 1 234 320,00 грн;

2) виконання контролю якості виконаного ремонтного зварювання місця валу в процесі його наступної експлуатації протягом року (перші 3-місяця - щомісяця, далі у разі відсутності пошкоджень - щоквартально). У разі виявлення тріщин - їх заварювання; термін виконання: протягом 1 року від дати підписання акту виконання робіт за п.1; вартість - 265 680,00 грн.

На виконання умов Договору позивачем було перераховано відповідачу 900 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 120893 від 04.07.2019, призначення платежу: передплата за вик. роботи по ремонту зварюванням вала ротора, дог. № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019.

Відповідач направив позивачу Акт № ОУ-00421 від 05.09.2019 приймання-здачі послуг за Договором № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019.

Разом з тим, листом № 4/1884 від 11.09.2019 позивач відмовився приймати виконані роботи та підписувати Акт № ОУ-00421 від 05.09.2019, оскільки, на його переконання негативний результат при виконанні робіт було отримано через неправильний вибір зварювальних матеріалів та технології зварювання.

З наявної в матеріалах справи Претензії від 16.09.2019 вбачається, що позивач пропонує відповідачу перерахувати пеню у розмірі 133 306,56 грн, оскільки, послуги по першому етапу згідно з Календарним планом повинні бути виконані не пізніше 08.08.2019, однак, відповідно до Акту № ОУ-00421 від 05.09.2019 фактично послуги були виконані з порушенням строку за період з 09.08.2019 по 05.09.2019 - на 18 днів.

02.09.2020 позивачем направлено відповідачу Вимогу про повернення попередньої оплати по Договору № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019, у якій позивач посилаючись на п. 3.5, 3.7 Договору просить протягом семи днів з моменту направлення цієї вимоги повернути суму попередньої оплати у розмірі 900000,00 грн.

У відповідь на вимогу (лист вих. № 210/216 від 16.09.2020) відповідач зазначив, що за результатами досліджень, проведених лабораторіями ТОВ "Корум Сорс", ІЧМ ім. З.І. Некрасова, ІЕЗ ім. Є.О. Патона, ТОВ "НаноМедТех" було встановлено, що неможливість виконання ремонту вала зварювання відбулася з причин, які не залежали від виконавця, технологій зварювання, а також не були відображені в технічному завданні. Зважаючи на викладене, відповідач просив призупинити дію Вимоги до отримання остаточного рішення спільної технічної наради.

Листом № 210/217 від 18.09.2020 відповідач повідомив позивача про те, що під час виконання першого етапу календарного плану Договору з`ясувалися обставини, які унеможливили проведення ремонту вала зварювання, що в свою чергу призвело до зупинки надання послуг з одночасним повідомленням про це замовника, запропоновано провести спільну технічну нараду для завершення договірних зобов`язань, та надано відповідні документи.

На виконання умов Договору листом № 210/272 від 10.11.2020 відповідачем направлено позивачу технічний звіт про виконані роботи та звіт з виконання неруйнівного контролю № -08-056.19 від 06.08.2019.

Супровідним листом № 210/277 від 12.11.2020 на адресу позивача відповідачем направлено Акт № ОУ-00229 приймання-здачі послуг за Договором № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019, відповідно до якого витрати виконавця за фактичним кошторисом по договору на дату складання даного акту становлять 871 796,94 грн.

До наданих відповідачем пояснень долучено копію листа № 4/2351 від 08.12.2020 про відмову позивача у прийнятті робіт та підписанні Акту № ОУ-00229 через допущення відповідачем недоліків при виконанні роботи.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач зазначив, що відповідач порушив умови Договору, оскільки роботи, передбачені умовами Договору виконані не були, відтак, відповідач безпідставно користується сумою авансу, що була йому перерахована позивачем на виконання умов договору, відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача суму коштів у розмірі 900000,00 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що витрати виконавця за фактичним кошторисом по договору, які мають бути відшкодовані позивачем становлять 871 796,94 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, разом з тим, невикористані кошти у розмірі 28203,06 грн були повернуті позивачу, що підтверджується платіжним дорученням № 1179 від 02.03.2021, відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Як встановлено судом, між Державним підприємством "Дослідне конструкторсько-технологічне бюро Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України" та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" було укладено Договір № 02272/8258-ПУ-УМТС-У на надання послуг від 02.07.2019, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати послуги: "Виконання робіт по ремонту зварюванням вала ротора вентилятора головного провітрювання ВРЦД-4,5 СМ з розробкою технології виконання робіт на ВСП "ШУ ім. Героїв Космосу" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", а замовник прийняти та оплатити надані послуги. Роботи, що виконуються по даному договору мають код виду діяльності 72.19.

Відповідно до п. 2.2 Договору замовник здійснює оплату авансового платежу за договором у розмірі 50% загальної вартості договору, а саме 750 000,00 грн, крім того ПДВ 20% - 150 000,00 грн, разом 900 000,00 грн, протягом 10 банківських днів з моменту підписання даного договору та отримання рахунку від виконавця.

Пунктами 3.1-3.3 Договору передбачено, що датою початку надання послуг є дата оплати авансу. При завершенні надання послуг виконавець подає замовнику двосторонній акт виконання робіт та технічний звіт з результатами контролю виконаних робіт. Замовник в 5-денний строк від дня одержання акту і звітних документів, повинен прийняти надані послуги, повернути виконавцю затверджений акт, або надіслати мотивовану відмову від їх приймання. У випадку, якщо зазначений термін виконавець не отримає затверджений акт або мотивовану відмову від приймання послуг, послуга вважається прийнятою. При цьому датою оформлення документа, що засвідчує факт надання послуг, вважається дата надання виконавцем акту. В результаті виконаних робіт виконавець повинен надати: технічний звіт про виконані роботи, звіт з виконання неруйнівного контролю ремонтного зварювання.

Судом було встановлено, що Календарним планом (Додаток 2 до Договору) визначено такі етапи робіт:

1) розробка технології та виконання ремонтного заварювання кільцевої тріщини на валу ротора вентилятора головного провітрювання ВРЦД 4,5 ШУ Героїв Космосу м. Павлоград; термін виконання: початок - дата отримання авансу, закінчення - 25 р.д. від початку; вартість - 1 234 320,00 грн;

2) виконання контролю якості виконаного ремонтного зварювання місця валу в процесі його наступної експлуатації протягом року (перші 3-місяця - щомісяця, далі у разі відсутності пошкоджень - щоквартально). У разі виявлення тріщин - їх заварювання; термін виконання: протягом 1 року від дати підписання акту виконання робіт за п.1; вартість - 265680,00 грн.

Як було встановлено судом, на виконання умов Договору позивачем перераховано відповідачу 900 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 120893 від 04.07.2019, призначення платежу: передплата за вик. роботи по ремонту зварюванням вала ротора, дог. № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019.

02.09.2020 позивачем направлено відповідачу Вимогу про повернення попередньої оплати по Договору № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019.

Так, відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Як вбачається зі змісту Вимоги про повернення попередньої оплати по договору № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019, позивач зазначає, що при прийманні робіт по Акту № ОУ-00421 від 05.09.2019 у виконаних відповідачем роботах були виявлені недоліки, які ним усунені не були. Відтак, посилаючись на п. 3.7 Договору позивач просив протягом 7 днів повернути суму попередньої оплати у розмірі 900 000,00 грн.

Щодо тверджень відповідача про те, що договір на надання послуг від 02.07.2019 є припиненим, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.1 Договору сторони погодили те, що Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.07.2020.

Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

При відсутності в договорі умови про те, що закінчення строку його дії тягне припинення зобов`язань сторін за цим договором, договір вважається чинним до визначеного в ньому моменту закінчення виконання сторонами зобов`язань. При відсутності такої вказівки - момент закінчення зобов`язань визначається суттю самого зобов`язання. (Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №916/1951/17).

Таким чином, закінчення строку дії договору підряду при умові, що сторони не звільняються від відповідальності щодо виконання зобов`язань за договором, свідчить, що такий договір є дійсним до моменту виконання зобов`язань. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що Договір № 02272/8258-ПУ-УМТС-У припинив свою дію, до моменту закінчення виконання сторонами зобов`язань.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим, а зобов`язання сторін за розірваним договором в силу ст. 653 Цивільного кодексу України припиняються.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Статтею 849 ЦК України визначено наступні права замовника за договором підряду:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. (частина четверта статті).

Правовий аналіз положень ст. 849 ЦК України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої, третьої та четвертої ст. 849 ЦК України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Так, Верховний Суд у постанові № 911/1570/18 від 19.12.2019 зазначив, що частина третя ст. 849 ЦК України надає право замовнику, у разі якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, призначити підрядникові строк для усунення недоліків. І лише в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Доказування очевидності невиконання належним чином роботи за підрядним договором покладається саме на замовника.

При цьому, положення ст. 849 ЦК України не встановлюють права замовника на повернення попередньої оплати за договором. Положення вказаної статті передбачають право замовника на відшкодування збитків підрядником, разом з тим, для застосування таких правових наслідків суду необхідно встановити обставини невиконання підрядником умов договору підряду.

Так, суд зазначає, що посилання позивача на наявність недоліків при прийнятті робіт, за відсутності належних доказів щодо встановлення відповідачу відповідного строку на їх усунення та відповідно невиконання підрядником цієї вимоги - свідчить про те, що Вимога від 02.09.2020 не може бути розцінена, як одностороння відмова від Договору на підставі ч. 3 ст. 849 ЦК України, відтак, Договір № 02272/8258-ПУ-УМТС-У - не може вважатися розірваним за наслідками направлення позивачем Вимоги, а зобов`язання сторін за таким договором припиненим в силу ст. 653 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом, відповідно до п. 3.7 Договору, у разі прийняття узгодженого сторонами по договору рішення про недоцільність подальшого надання послуги по цьому договору, виконавець зобов`язаний повернути перераховану замовником суму авансу за письмовою вимогою замовника протягом 7 днів з моменту направлення такої вимоги, за виключенням документально підтвердженої суми витраченої виконавцем на момент припинення робіт.

З наведеного вбачається, що передумовою для повернення авансу на підставі даного пункту договору є наявність узгодженого сторонами рішення про недоцільність надання послуги по даному договору та направлення у подальшому замовником письмової вимоги виконавцю.

При цьому, пунктом 3.7 Договору передбачено, що сплачений позивачем аванс покриває документально підтверджену суму, що була витрачена виконавцем за Договором на момент припинення робіт.

Судом було встановлено, що листом №210/216 від 16.09.2020 відповідач повідомив позивача про призупинення дії Вимоги до отримання остаточного рішення спільної технічної наради.

Тобто, на момент звернення з листом від 02.09.2020 узгодженого сторонами по договору рішення відповідно до п. 3.7 Договору про недоцільність подальшого надання послуги по договору прийнято не було, що свідчить про необґрунтованість твердження позивача про обов`язок повернення відповідачем авансу протягом 7 днів з моменту направлення вимоги від 02.09.2020.

При цьому, суд зазначає, що доказів направлення замовником письмової вимоги після прийняття сторонами узгодженого рішення про недоцільність подальшого виконання робіт матеріали справи №910/16425/20 не містять.

Поряд з цим, суд звертає увагу на наступні обставини.

Так, відповідно до п. 3.5 Договору, якщо в процесі надання послуг з`ясовується неминучість одержання негативного результату, або недоцільність подальшого надання послуг, виконавець зобов`язаний припинити їх, та повідомити про це замовника у 5-денний строк після припинення роботи. В цьому випадку сторони зобов`язані у 10-денний строк розглянути питання про доцільність і напрямки надання послуг.

Судом було встановлено, що Листом № 210/_217 від 18.09.2020 відповідач повідомив позивача про те, що під час виконання першого етапу календарного плану Договору з`ясувалися обставини, які унеможливили проведення ремонту вала зварювання, що в свою чергу призвело до зупинки надання послуг з одночасним повідомленням про це замовника, запропоновано провести спільну технічну нараду для завершення договірних зобов`язань та надано відповідні документи.

Пунктами 3.2, 3.3 Договору передбачено, що при завершенні надання послуг виконавець подає замовнику двосторонній акт виконання робіт та технічний звіт з результатами контролю виконаних робіт. Замовник в 5-денний строк від дня одержання акту і звітних документів, повинен прийняти надані послуги, повернути виконавцю затверджений акт, або надіслати мотивовану відмову від їх приймання. У випадку, якщо в зазначений термін виконавець не отримає затверджений акт або мотивовану відмову від приймання послуг, послуга вважається прийнятою. При цьому датою оформлення документа, що засвідчує факт надання послуг, вважається дата надання виконавцем акту. В результаті виконаних робіт виконавець повинен надати: технічний звіт про виконані роботи, звіт з виконання неруйнівного контролю ремонтного зварювання.

Так, судом було встановлено, що на виконання умов Договору, листом № 210/272 від 10.11.2020 відповідачем направлено позивачу технічний звіт про виконані роботи та звіт з виконання неруйнівного контролю № -08-056.19 від 06.08.2019. (т. 1 а.с. 149)

13.11.2020 Супровідним листом № 210/277 від 12.11.2020 на адресу позивача відповідачем направлено Акт № ОУ-00229 приймання-здачі послуг за Договором № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019, відповідно до якого витрати виконавця за фактичним кошторисом по договору на дату складання даного акту становлять 871 796,94 грн. (докази направлення містяться в матеріалах справи).

Поряд з цим, відповідачем, також було надано суду первинні документи на підтвердження витрат виконавця за Договором.

Разом з тим, матеріали справи містять копію листа №4/2351 від 08.12.2020 про відмову позивача у прийнятті робіт та підписанні Акту № ОУ-00229 через допущення відповідачем недоліків при виконанні роботи.

Дослідивши наявне у справі листування, суд вважає необхідним зазначити, що укладеним між сторонами Договором передбачено термін (5 днів) для надання замовником виконавцю затвердженого акту або мотивованої відмови від приймання наданих за актом послуг (виконання робіт). (п. 3.2 договору)

При цьому, у випадку, якщо в зазначений термін виконавець не отримає затверджений акт або мотивовану відмову від приймання послуг, послуга вважається прийнятою.

Доводи апеляційної скарги про те, що Акт № ОУ-00229 не був підписаний, і відповідачу направлено вмотивовану відмову у прийнятті цих робіт, то зазначений акт вважається такий, що не прийнятий замовником, а роботи такими, що невиконанні, колегія суддів не приймає до уваги, з наступних підстав.

З цього приводу суд зазначає, що Акт № ОУ-00229 приймання-здачі послуг за Договором № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019 направлено позивачу 13.11.2020 (докази направлення додано відповідачем до додаткових пояснень). Разом з тим, лист №4/2351 про відмову позивача у прийнятті робіт та підписанні Акту №ОУ-00229 датований 08.12.2020.

В той же час, доказів того, що лист №4/2351 було направлено позивачем в 5-денний строк від дня одержання від відповідача акту і звітних документів, матеріали справи №910/16425/20 не містять. Обставина пропуску 5-денного строку не спростована позивачем, належних доказів чи доводів в цій частині останнім не наведено.

Досліджуючи подані сторонами докази, колегія суддів звертає увагу, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до аналогічних положень частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вичерпний перелік підстав звільнення від доказування закріплює стаття 75 вказаного Кодексу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Додатково колегія суддів зазначає, що із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18, від 26.11.2020 у справі № 904/5217/19.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи положення статтей 73, 74, 76-79 ГПК України вважає, що докази, надані відповідачем на підтвердження своїх аргументів, є більш вірогідними. Як вже було зазначено судом, обставина пропуску 5-денного строку не спростована позивачем, доказів останнім не подано.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову про повернення сплаченої за Договором № 02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019 суми авансу.

Також не заслуговують на увагу аргументи скаржника про те, що відповідач не звертався з вимогою про відшкодування понесених ним витрат за часткове виконання договору.

Згідно з п. 8.5 Договору, якщо робота за договором припиняється не з вини виконавця, замовник повинен відшкодувати всі понесені виконавцем фактичні витрати з рівнем рентабельності, яка передбачається ціною на надання послуг, а виконавець зобов`язаний на вимогу замовника подати звіт про виконану частину наданих послуг.

У даному випадку, виконавець отримав аванс на виконання робіт, сума якого покриває понеснні ним витрати за фактичне виконання договору, а надлишок у сумі 28 203,06 грн авансу відповідачем було повернуто позивачу, що підтверджується платіжним дорученням № 1179 від 02.03.2021.

Крім того, п. 3.7 передбачено, що сума авансу повертається за виключенням суми документально підтвердженої суми витраченої виконавцем на момент припинення робіт.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність документів на підтвердження понесених витрат у сумі 871 796,94 грн.

Як встановлено судом, відповідачем в ході розгляду справи у суді першої інстанції, було надано суду первинні документи на підтвердження витрат виконавця за Договором, які складаються з витрат на оплату праці, що підтверджується копіями розрахуноково-платіжних відомостей; витрат на матеріали та комплектуючі, що підтверджується копіями видаткових наклданих, квитанцій про оплату, фіскальними чеками; витратами на відрядження, що підтверджується документами на відрядження працівників; витрат на роботи, які виконуються сторонніми підприємствами, установами і організаціями, що підтверджується договором № 478/1342 від 08.07.2019, договором №1346 від 08.07.2019, актом №195 від 10.12.2019 та інші понесенні витрати, що підтверджується копіями акту №ОУ - 0000354 від 11.07.2019, доковору №1347/КС-0160-19 від 02.08.2019, Акту від 17.09.2019, договору №1359 2020 ЛЕМ від 07.02.2020, Акту №10 вд 18.02.2020. (т. 1 а.с. 207-250)

Ці документи було досліджено судом першої інстанції, та встановлено, що останніми підтверджуються фактичні витрати відповідача, згідно умов договору, які складають загальну суму 871 796,94 грн.

Разом з тим, ці документи були надіслані позивачу 10.03.2021 і будь-яких зауважень щодо останніх позивач не надсилав відповідачу, що також останнім не спростовано належними доказами.

Щодо заперечення скаржника про те, що квитанції на оплату від фізичної особи - підприємця Зябко І.М., ТОВ «Строительный бум» не можуть бути належним доказом понесення витрат, слушними є аргументи відповідача про те, що ці квитанції підтверджують наявність матеріалів, залишок яких було передано представнику позивача відповідно до акту прийому-передачі матеріалів від 02.08.2019.

Аргументи скаржника про те, що відповідачем у суми витрат безпідставно включено суму 5 997,69 грн без ПДВ на проведення ТОВ «Нано Технології в медецині» вимірювання дослідних зразків замовника з використанням сканую чого електронного мікроскопу Tescan Mira 3 LMU, що включає енергодисперний спектроментр Oxford X-max 80 mm2; а також суму 20 833,33 грн (без ПДВ) за поведення Інститутом чорної металургії ім. З.І. Некрасова НАНУ досліджень якості металу валу: аналіз мікроструктури, розполіду твердості, визначення хімічного кладу поблизу ймовірного дефекту у порівнянні з основним металом, оскільки такі витрати не передбачені договором від 02.07.2019 і проводяться виключно за додатковою угодою відповідно до п. 3.6 догвоору, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.

З цього приводу суд зазначає, що такі витрати не є витратами в розумінні п. 3.6 договору, і не потребують їх узгодження шляхом підписання додаткової угоди, оскільки це є послуги в межах виконання умов договору від 02.07.2019, крім того були закріпленні сторонами в спільних технічних протоколах №№6-7 за участю представників позивача.

Поряд з цим, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем повернуто позивачу 28 203,06 грн авансу, що підтверджується платіжним дорученням № 1179 від 02.03.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

Отже, у зв`язку зі сплатою відповідачем грошових коштів у розмірі 28 203,06 грн після пред`явлення позову позивачем, провадження у справі в частині вимог про стягнення боргу у розмірі 28 203,06 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Колегією суддів в цій частині порушень не встановлено, сторонами заперечень не наведено.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заявив про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, наданих у суді апеляційної інстанції в сумі 15 000,00 грн.

Рзглянувши у судовому засіданні від 16.08.2021 названу заяву, колегія суддів дійшла висновку її задовольнити, враховуючи наступне.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2020 між Державним підприємством "Дослідне конструкторсько-технологічне бюро Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України" (відповідач у цій справі, замовник за договором) та Адвокатським об`єднанням «Зейкан, Попович, Голуб і партнери» (виконавець за договором) укладено договір про надання правових (адвокатських) послуг №18/11-20, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати правову допомогу (адвокатські послуги) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити вартість послуг.

Пунктом 2 договору визначено, що виконавець бере на себе зобов`язання з наступної правової роботи.

1.1. Представництво інтересів Замовника у господарському суді м. Києва, апеляційному господарському суді, Верховному суді, інших юрисдикційних органах з приводу заявленого ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позову про стягнення з Державного підприиємства «Дослідне конструкторсько-технічне бюро Інституту електрозварювання ім. Патона» НАНУ 900 000 грн згідно договору №02272/8258-ПУ-УМТС-У від 02.07.2019 в справі №910/16425/20 господарського суду м.Києва.

2. Виконавець проводить будь-яку роботу (у тому числі подання клопотань, заяв, нень, заперечень, апеляційних, касаційних скарг) не заборонену діючим законодавством з метою захисту прав Замовника з питань, викладених в п.1.1 Договору.

3. Для виконання повноважень, передбачених п.1.1. Замовник уповноважує навця на наступні дії.

3.1 Складання правових документів у тому числі будь - яких заяв та скарг іяційних, касаційних, заперечень, пояснень), які стосуються предмету спору.

3.2 Представництво інтересів Замовника у судових інстанціях, правоохоронних органах, органах виконання судових рішень у інших закладах, пов`язаних з врегулюванням спору.

3.3. При виконанні зазначених в п.2. обов`зків виконавець керується чинним законодавством і даним Договором. У разі необхідності Замовник надає Виконавцеві довіреність.

Відповідно до п. 4 договору визначено вартість та порядок оплати послуг виконавця. Зокрема, вартість адвокатських послуг складає до 30 000 (тридцять тисяч) гривень, без ПДВ. Сторони погоджують вартість виконаних робіт на договірних засадах, про що складають відповідний акт. Замовник проводить сплату виконавцеві на підставі заявленого рахунку - фактури. Перерахування коштів згідно п.4.1. договору відбувається на протязі 3-х банківських днів після виставлення виконавцем рахунку - фактури. Замовник відшкодовує витрати, пов`язані з виконанням умов даного договору, які документально підтверджено виконавцем.

До відзиву на апеляційну скаргу відповідач подав додаткову угоду №1 до договору №18/11-20 від 30.06.2021 про наступне.

Викласти п.4.1. договору в наступній редакції: «Вартість адвокатських послуг складає до 50 000,00 грн, без ПДВ. Сторони погоджують вартість виконаних робіт на договірних засадах, про що складають відповідний акт. Замовиник проводить оплату виконавцеві на підставі виставленого рахунку - фактури».

В якості доказів понесення витрат на послуги адвоката у даній справі у суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000 грн 00 коп. представником відповідача долучено до матеріалів справи окрім договору також копію рахунку від 06.07.2021, копію акта наданих правових (адвокатських) послуг №1 від 09.07.2021 згідно з договором №18/11-20 від 18.11.2020 та додатковою угодою від 30.06.2021, платіжне доручення №1524 від 08.07.2021.

Відповідно до означеного акту наданих правових (адвокатських) послуг №1 виконавець надав, а замовник прийняв послуги, здійснені відповідно до договору №18/11-120 від 18.11.2020 та додаткої угоди №1 від 30.06.2021, а саме:

1. Проведення наради із представником Замовника щодо погодження перспектив та заходів, які вживатимуться виконавцем для захисту інтересів замовника у Північному апеляційному господарському суді з приводу поданої апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 (З год.) вартість 1500 грн.

2. Вивчення матеріалів з метою підготовки для складання відзиву на апеляційну скаргу у справі з приводу заявленої апеляції ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у справі №910/16425/20 (4 год.) вартість 2000 грн.

3. Аналіз законодавства (3 год) вартість 1500 грн.

4. Складання відзиву на апеляційну скаргу (4 год) вартість 2000 грн.

5. Участь адвоката у судових засіданнях у Північному апеляційному господарському суді у справі №910/16425/20 вартість 4 000 грн.

6. Гонорар адвоката 4 000 грн.

Загальна сума наданих адвокатських (правових) послуг складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Відповідно до квитанції, поштової накладної та опису вкладення від 12.07.2021 відзив надіслано позивачу.

Позивач не подав суду апеляційної інстанції клопотання про зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що аналіз норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Зважаючи на викладене, дослідивши подані відповідачем докази, з огляду на ціну позову та заявлений відповідачем розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також час, витрачений адвокатом на такі послуги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), що відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах від 25.04.2018 у справі №922/3142/17, від 02.05.2018 у справі №910/22350/16, від 11.06.2018 року у справі №923/567/17.

Відтак, на переконання колегії суддів, клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених за розгляд справи у суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню повністю у сумі 15 000,00 грн.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/16425/20 залишити без змін.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська обл.., м. Павлоград, вул. Соборна,76, ідентифікаційний код 00178353) на користь Державного підприємства "Дослідне конструкторсько-технологічне бюро Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України" (03150, м. Київ, вул. казимира Малевича, 15, корпус №7, ідентифікаційний код 05417457) витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

4. Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 20.08.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

О.О. Євсіков