РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2021справа №910/9661/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/9661/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Транс Брок» (03028, м. Київ, вул. Феодосійська, 4, кв. 206; ідентифікаційний код 37414236)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промтехгруп» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 22/15; ідентифікаційний код 35962711)

про стягнення 19 824,32 грн.,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «АС-Транс Брок» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промтехгруп» (далі - Підприємство): 14 774,50 грн. основного боргу, який утворився у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами договору на надання транспортно-експедиційних послуг при перевезеннях вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України від 01.11.2018 № 01/11/18 (далі - Договір); 2 718,42 грн. пені; 722,51 грн. 3% річних та 1 608,89 грн. втрат від інфляції, а всього 19 824,32 грн.

Позов мотивовано тим, що:

- 01.11.2018 Товариством (перевізник) та Підприємством (замовник) укладено Договір, відповідно до якого замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання здійснити перевезення чи організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом від свого імені, але за дорученням та за рахунок замовника;

- 16.09.2019 позивач прийняв від відповідача заявку на перевезення вантажу маршрутом Хейст-оп-ден-Берг, Бельгія-Харків, Україна;

- за результатами виконання замовлення сторони підписали акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2019 №ОУ-0000692 на підставі рахунку-фактури від 30.09.2019 №СФ-0000692 на суму 69 774,50 грн.;

- Підприємство частково оплатило транспортно-експедиційні послуги, перерахувавши кошти на рахунок, що відображено в оборотно-сальдовій відомості за рахунком 361 за 01.01.2019-31.05.2021;

- станом на 10.06.2021 (дата підписання позовної заяви) заборгованість замовником не погашена та становить 14 774,50 грн.; за невиконання відповідачем зобов`язань за Договором позивачем нараховано 2 718,42 грн. пені; 722,51 грн. 3% річних та 1 608,89 грн. втрат від інфляції.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

27.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що визнає той факт, що ним не було сплачено Товариству 14 774,50 грн. на підставі рахунку-фактури від 30.09.2019.

Разом із тим, Підприємство заперечило проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що:

- позивач не направляв відповідачу будь-яких претензій, які б свідчили про наявність спору, до подання цього позову до суду;

- відповідно до пункту 5.12 Договору обов`язок сплатити пеню і штрафи, передбачені розділом 5 Договору, виникає тільки у випадку направлення перевізником замовнику письмової вимоги про їх сплату; однак відповідної вимоги позивач Підприємству не направляв;

- позивачем неправильно здійснено розрахунок 3% річних та втрат від інфляції.

Окрім того, Підприємство просило суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності, передбаченого частиною п`ятою статті 315 Господарського кодексу України, та відмовити у задоволенні позову.

3. Стислий виклад відповіді позивача та відзив Підприємства

03.08.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Товариство зазначило, що за умовами Договору позивач надавав виключно експедиційні послуги з організації перевезення вантажу відповідача автомобільним транспортом, а перевізником була інша особа. У зв`язку з цим посилання Підприємства на частину п`яту статті 315 Господарського кодексу України, якою встановлено шестимісячний строк для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, є безпідставним.

Позивач також зазначив, що Підприємство, стверджуючи про необґрунтованість розрахунку позивачем сум 3% річних та втрат від інфляції, власного розрахунку суду не надало.

4. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2021 позовну заяву Товариства залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

24.06.2021 позивачем подано суду документи на виконання ухвали суду від 16.06.2021.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.07.2021 до суду надійшло клопотання позивача, в якому Товариство просить покласти на відповідача його витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн. До вказаного клопотання позивачем долучено докази понесення ним відповідних судових витрат.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

01.11.2018 Товариством (перевізник) та Підприємством (замовник) укладено Договір, за умовами якого:

- замовник доручає, а перевізник бере на себе зобовязання здійснити перевезення чи організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом від свого імені, але за дорученням замовника та за рахунок останнього (пункт 1.1 Договору);

- Договір регулює взаємовідносини сторін щодо організації міжнародних та внутрішніх перевезень і транспортно-експедиційного обслуговування вантажів транспортом, коли ініціатором таких перевезень є замовник, що виступає від свого імені чи за дорученням підприємств та організацій, з якими він уклав відповідні договори, а виконавцем - перевізник, що виступає від свого імені та за дорученням транспортних організацій, з якими має прямі договори (пункт 1.3 Договору);

- зобовязання сторін з перевезення вантажів замовника згідно з замовленням виникають з моменту підтвердження перевізником замовлення та прийняття його виконання (пункт 2.2 Договору);

- на кожне окреме перевезення вантажу оформляється транспортне замовлення у вигляді заявки, в якій міститься опис умов і особливостей конкретного перевезення вантажу (пункт 2.4 Договору);

- підтвердженням факту надання послуги є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR при міжнародному перевезенні вантажів або ТТН при перевезенні вантажів територією України) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), одержувача вантажу та митних органів (пункт 2.7 Договору);

- заявка складається у двох примірниках і повинна бути підписана уповноваженою особою замовника та проштампована печаткою юридичної особи; за умовами Договору оригінал заяви повинен бути переданий перевізнику (пункт 3.2 Договору);

- перевізник повинен передати засобами документованого зв`язку підписану уповноваженою особою та проштамповану печаткою юридичної особи перевізника заявку протягом 1 доби з моменту отримання вказаної заявки від замовника або протягом вказаного терміну письмово відмовити в її підписанні; підписання заявки з боку перевізника є її акцептом (пункт 3.3 Договору);

- вартість послуг перевізника визначається в підтвердженні до кожної конкретної заявки на перевезення; при організації перевезень вантажів із залученням транспортних засобів третіх осіб розмір винагороди перевізника визначається різницею між ціною фрахту, погодженою із замовником, і ціною фрахту, погодженою з третьою особою (пункт 5.1 Договору);

- підставою для оплати за автоперевезення є рахунок перевізника та CMR- накладна або товарно-транспортна накладна; вказані документи передаються перевізником замовнику факсом, а потім за необхідності перевізник передає замовнику їх оригінали, якщо інше не передбачено в заявці (пункт 5.3 Договору);

- оплата за перевезення проводиться замовником не пізніше 5 банківських днів з дати виставлення рахунку, при цьому датою виставлення рахунку є дата рахунку; вказаний у цьому пункті термін може бути змінений за згодою сторін у кожному окремому випадку і вказаний в заявці на перевезення вантажу; сторони погодилися з тим, що максимальний термін для розрахунків за послуги перевізника не може перевищувати 10 банківських днів (пункт 5.5 Договору);

- оплата пені, штрафів за Договором здійснюється замовником на підставі вимоги про сплату відповідних грошових коштів та на рахунки в термін, який не перевищує 10 банківських днів з дати виставлення рахунку (пункт 5.6 Договору);

- розрахунки за виконані перевезення проводяться між замовником та перевізником за кожне окреме перевезення за узгодженими ставками; усі банківські збори сплачуються за рахунок сторони, що здійснює платіж, при цьому, сума платежу, яка повинна надійти на рахунок одержувача платежу, не може бути меншою за узгоджену ціну, встановлений штраф або пеню, а також вартість простою або інші зобов`язання, які відповідно до Договору мають бути виконані в повному обсязі; у разі надходження грошових коштів у розмірі, меншому ніж зазначено в рахунку, перевізник має право нарахувати пеню на суму, яка не надійшла, у розмірі 0,1% за кожен день прострочення платежу, починаючи з дати настання відповідного зобов`язання (пункт 5.7 Договору);

- обов`язок замовника сплатити пеню, штрафи, передбачені розділом 5 Договору, виникає тільки у випадку, якщо перевізник направив замовнику відповідну письмову вимогу про їх сплату (пункт 5.12 Договору).

16.09.2019 позивач прийняв від відповідача заявку на перевезення вантажу маршрутом Хейст-оп-ден-Берг, Бельгія - Харків, Україна; дата навантаження - 19.09.2019; вартість фрахту - 69 774,50 грн.

На підтвердження факту надання послуг за Договором позивачем подано суду міжнародну автомобільну накладну CMR № 171683464.

30.09.2019 сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000692, відповідно до якого Товариством надано Підприємству послуги за рахунком -фактурою від 30.09.2019 № СФ-0000692 загальною вартістю 69 774,50 грн., у тому числі: міжнародні транспортні послуги від місця завантаження за межами митної території України до кордону України; міжнародні транспортні послуги від кордону України до місця розвантаження на території України та експедиційні послуги по рейсу Хейст-оп-ден-Берг, Бельгія - Харків, Україна.

Підприємство частково оплатило надані позивачем послуги на суму 55 000 грн., що відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 361 за 01.01.2019-31.05.2021.

З урахуванням наведеного у відповідача перед Товариством наявна заборгованість у сумі 14 774,50 грн.; вказаний факт відповідачем не заперечується.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до частин першої і третьої статті 929 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Частинами шостою, восьмою - тринадцятою статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно з частиною першою статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

За приписами частини першої статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

ВИСНОВКИ

Враховуючи підтверджений факт належного виконання позивачем умов Договору, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14 774,50 грн. заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд відхиляє заперечення Підприємства стосовно того, що позовна заява могла бути подана Товариством лише після того як сторони не зможуть врегулювати спір шляхом переговорів, оскільки домовленість про досудове врегулювання спору не може позбавляти позивача права на звернення до суду.

Окрім основного боргу позивач просить стягнути з Підприємства 2 718,42 грн. пені; 722,51 грн. 3% річних та 1 608,89 грн. втрат від інфляції.

Пунктом 5.12 Договору передбачено, що обов`язок замовника сплатити пеню і штрафи, передбачені розділом 5 Договору, виникає тільки у випадку, якщо перевізник направив замовнику відповідну письмову вимогу про їх сплату. Оскільки в матеріалах справи докази направлення позивачем Підприємству відповідної вимоги про сплату пені відсутні, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у сумі 2 718,42 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

3% річних та втрати від інфляції позивач нараховує за період з 10.10.2019 по 27.05.2021 на 14 774,50 грн. заборгованості за Договором.

У пункті 5.5 Договору сторони погодили, що оплата за перевезення проводиться замовником не пізніше 5 банківських днів з дати виставлення рахунку, при цьому датою виставлення рахунку є дата рахунку.

Оскільки Товариство 30.09.2019 виставило відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000692, то Підприємство мало здійснити оплату до 07.10.2019 включно.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних та втрат від інфляції в межах визначеного Товариством періоду і встановлено, що суму 3% річних позивачем розраховано правильно, а сума втрат від інфляції за перерахунком суду становить 1 789,05 грн.

Отже, з урахуванням положень частини другої статті 237 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно з якою при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, стягненню з Підприємства підлягає 722,51 грн. 3% річних та 1 608,89 грн. втрат від інфляції.

Водночас, суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України, якою встановлено шестимісячний строк для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, оскільки в спірних правовідносинах позивач фактично є експедитором, а не перевізником.

Що ж до стягнення з відповідача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити таке.

Згідно з частинами першою і третьою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

15.03.2021 Товариством (замовник) та Адвокатським об`єднанням «Інвікта» (виконавець) укладено договір № 1338 про надання правничої допомоги, за умовами якого виконавець приймає на себе доручення (заявку) замовника (або його представника) про надання замовнику правничої допомоги обумовленого ним виду в інтересах замовника та на умовах, передбачених договором, а інша сторона зобов`язується сплатити гонорар за дії виконавця по наданню правничої допомоги, а також у випадку необхідності - фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору. Вартість послуг за цим договором становить 1 000 грн. за 1 годину роботи адвоката.

Надання послуг і оплата їх позивачем підтверджуються рахунком-актом від 20.07.2021 № 00744/00748/00748, відповідно до якого вартість наданої на підставі договору від 15.03.2021 № 1338 правничої допомоги у справі № 910/9661/21 становить 3 000 грн., та платіжним дорученням від 23.07.2021 № 180.

Враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, а також часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 588,62 грн. є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому вбачає за можливе у вказаній сумі витрати покласти на відповідача.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Транс Брок» (03028, м. Київ, вул. Феодосійська, 4, кв. 206; ідентифікаційний код 37414236) до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промтехгруп» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 22/15; ідентифікаційний код 35962711) про стягнення 19 824,32 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промтехгруп» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 22/15; ідентифікаційний код 35962711) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Транс Брок» (03028, м. Київ, вул. Феодосійська, 4, кв. 206; ідентифікаційний код 37414236): 14 774 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 50 коп. основного боргу; 722 (сімсот двадцять дві) грн. 51 коп. 3% річних; 1 608 (одну тисячу шістсот вісім) грн. 89 коп. втрат від інфляції; 1 958 (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 73 коп. судового збору та 2 588 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 62 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.08.2021.

Суддя О.В. Марченко