РІШЕННЯ

04 серпня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/194/21

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Юрковській В.О

розглянув справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Споживчого кооперативу "Степана Бандери"

про стягнення сплаченого пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 , у розмірі 224 665 грн.

за участі представника позивача: Кметик В.С.- адвокат.

Суть справи:

02.04.2021 ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до Споживчого кооперативу "Степана Бандери" про стягнення сплаченого пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 , у розмірі 224 665 грн.

Судом відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судових засіданнях повноважним представником, позивач посилається на порушення Споживчим кооперативом вимог п.9.7 та п.9.8 його Статуту та неповернення ОСОБА_1 пайового внеску, який було виплачено у стовідсотковому розмірі.

Представник відповідача у судове засідання 04.08.2021 не прибув. Разом з тим, у матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву №б/н (вх. №4826) від 08.06.2021 та пояснення №б/н (вх. №5400) від 24.06.2021, у яких зазначено, зокрема, що СК "Степана Бандери" створений фізичними особами - пайовиками, які внесли в ПП ТФ "Будівельник" та ПП "ГЕО-2004" кошти на будівництво, з метою завершення будівництва об`єктів за адресою АДРЕСА_2 та набуття у власність оплачених ними квартир (приміщень). Відповідач також стверджує, що Споживчий кооператив "Степана Бандери" не є правонаступником ПП "Тернопільська фірма "Будівельник". Окрім цього, ОСОБА_1 не сплатила жодного внеску на користь СК "Степана Бандери".

З огляду на те, що явка сторін у засідання судом обов`язковою не визнавалася, зважаючи на наявні у матеріалах справи відзив на позов та надані в ході попередніх судових слухань пояснення повноважним представником Кооперативу, спір вирішується судом по суті за відсутності відповідача, відповідно до наявних у справі матеріалів.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу здійснювалась відповідно до ст.222 ГПК України.

Розглянувши наявні письмові докази, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2008 між ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" (Сторона-1) та громадянкою ОСОБА_1 (Сторона-2) було укладено договір, згідно п.1.1 якого Сторона-1 приймає Сторону-2 у пайове будівництво на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (будівельна адреса). Планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію: 2011 рік.

Попередня базова вартість квартири становить 224 665 грн. Остаточна ціна будівництва визначається після його закінчення шляхом розрахунку різниці між проектною та фактичною (за даними БТІ) загальною площею квартири (п.1.2. угоди).

Згідно п.2.1 укладеного правочину при складанні договору Сторона-2 внесла суму 224 665 грн, що становить 100% оплати і є зафіксованою до кінця будівництва.

Водночас, із долучених до матеріалів справи позивачем копій квитанцій слідує, що на виконання умов договору, пайовик за однокімнатну квартиру сплачувала кошти ПП "Тернопільська фірма "Будівельник " фактично вже після укладення договору, зокрема: від 25.03.2008 на суму 75 000 грн, 23.04.2008 на суму 46 000 грн, 30.09.2008 на суму 33 000 грн, 29.12.2008 на суму 70 665 грн. Проте, ПП "ТФ Будівельник" не виконало взятих на себе згідно договору зобов`язань.

З огляду на це, громадянка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП "ТФ Будівельник" про визнання за нею майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.11.2011 у справі №2-7188/11 позов задоволено та визнано за ОСОБА_1 майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Установчих зборів, оформленого протоколом №1 від 04.07.2011, створено Споживчий кооператив "Степана Бандери".

Метою діяльності цього Кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів Кооперативу, в тому числі тих, що випливають з зобов`язальних відносин між членом Кооперативу та Приватним підприємством "Тернопільською філією "Будівельник", Приватним підприємством "Гео-2004" та іншими особами, стосовно будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 - групи багатоповерхових житлових будинків (блоки А, Б, В) з вбудованими стоянками для автомобілів та приміщеннями соціально-побутового призначення (п.2.2. Статуту СК "Степана Бандери").

ОСОБА_1 рішенням загальних зборів Кооперативу 2011 року було включено до складу членів Кооперативу як особу, яка мала укладений договір з ПП "ТФ "Будівельник" про будівництво однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Оскільки, для будівництва необхідні були кошти, загальними зборами Кооперативу були прийняті відповідні рішення.

Як вбачається з протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 17.05.2015, збори прийняли рішення згідно з яким вирішено, зокрема:

- усім членам Кооперативу, які мають квартири (приміщення) у блоці "А" - до 20.05.2015 на виконання попереднього рішення загальних зборів членів СК від 29.03.2015 оплатити пайовий внесок в розмірі 3000 грн за виготовлення проектної документації на будь-який існуючий рахунок Кооперативу;

- членам Кооперативу, які мають квартири у блоці "Б" - до 20.05.2015 укласти з Кооперативом договір на добудову квартири (приміщення) з оплатою 50 % заборгованості від суми недоплати 100 % площі квартир (приміщення), до 20.06.2015 оплатити решта 50 % заборгованості від суми недоплати 100 % площі квартири (приміщення).

- членам Кооперативу, які мають квартири у блоці "В" - до 15.06.2015 укласти з Кооперативом договір на добудову квартири (приміщення) з оплатою 50 % заборгованості від суми недоплати 100 % площі квартир (приміщення), до 20.07.2015 оплатити решта 50 % заборгованості від суми недоплати 100 % площі квартири (приміщення).

Як вбачається з протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 05.07.2015, збори повторно (враховуючи інтереси всіх членів Кооперативу, та надаючи їм можливість виконати вказані рішення) прийняли рішення згідно з яким вирішено, зокрема:

- затвердити договори про сплату пайових внесків, строки їх укладення і виконання, розміри пайових внесків:

- членам (асоційованим членам) СК „Степана Бандери", які мають квартири (приміщення) у блоці "А" - до 15.07.2015 оплатити пайовий внесок в розмірі 3000 грн за виготовлення проектної документації;

- членам (асоційованим членам) СК "Степана Бандери", які мають квартири у блоці "Б" - до 15.07.2015 оплатити пайовий внесок в розмірі 3 000 грн за виготовлення проектної документації, укласти з Кооперативом договір на сплату пайових внесків для добудови квартири (приміщення) з оплатою 100 % площі квартир (приміщення) та здійснити таку оплату до вказаної дати, згідно з умовами даного договору;

- членам (асоційованим членам) СК "Степана Бандери", які мають квартири у блоці "В" - до 15.07.2015 оплатити пайовий внесок в розмірі 3 000 грн за виготовлення проектної документації, укласти з Кооперативом договір на добудову квартири (приміщення) з оплатою 50 % заборгованості від суми недоплати 100 % площі квартир (приміщення) та здійснити таку оплату до вказаної дати, згідно з умовами даного договору.

Також зборами вирішено, що у разі невиконання членами (асоційованими членами) Кооперативу рішень зборів щодо укладення договорів та сплати пайових внесків у встановлені строки, а також в разі невиконання (несвоєчасного виконання) членами (асоційованими членами) Кооперативу обов`язку сплати членських внесків на розгляд чергових зборів Кооперативу, які пропонується провести 26.07.2015, винести питання про виключення таких членів з Кооперативу згідно з Законом України "Про кооперацію" та Статутом Кооперативу.

Як наслідок, 26.07.2015 рішенням загальних зборів членів СК "Степана Бандери" вирішено виключити з кооперативу асоційованих членів, зокрема, ОСОБА_1 , за невиконання рішень загальних зборів від 24.06.2015 та 05.07.2015 по блоку "А" у зв`язку з несплатою пайових внесків в сумі 3 000 грн та 3 000 грн за проектну документацію.

Як стверджує позивач, СК "Степана Бандери", при прийнятті рішення про виключення її з членів кооперативу, не врахував, що ОСОБА_1 вже оплатила 100% вартості квартири АДРЕСА_1 в сумі 224 665 грн, набувши при цьому статус члена кооперативу, та передала йому як пайовий внесок квартиру, однак була виключена з його членів за несплату суми в розмірі 3 000 грн, що є не співрозмірним від уже понесених нею витрат на набуття у власність вище вказаного житла.

Вище наведене слугувало підставою для звернення громадянки ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду.

Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

В силу пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Безпосередньо зміст корпоративних відносин та корпоративних прав розтлумачений у статті 167 Господарського кодексу України. Так, за викладеною у ній правовою нормою, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. У свою чергу, згідно з частиною 3 цієї ж статті під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За приписами статті 55 Господарського кодексу України господарські організації - це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відповідно до статей 62 та 63 Господарського кодексу України підприємства як самостійні суб`єкти господарювання в залежності від форм власності можуть бути таких видів: приватне підприємство, засноване на власності фізичної особи; колективне підприємство, засноване на власності трудового колективу підприємства; господарське товариство, яке засноване на власності об`єднання громадян; комунальне підприємство, засноване на власності відповідної територіальної громади; державне підприємство, засноване на державній власності, в тому числі казенне підприємство.

Залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні (частина третя статті 63 ГК України).

За положеннями частини п`ятої статті 63 Господарського кодексу України корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Отже, підприємства, створені на основі приватної власності (приватні підприємства) можуть бути як корпоративними (заснованими декількома особами) так і унітарними (створеними однією особою). До корпоративних підприємств відносяться кооперативи, господарські товариства та інші підприємства, що створені двома або більшою кількістю осіб.

Таким чином, системний аналіз зазначених норм права дає суду підстави вважати, що приватне підприємство, створене на основі приватної власності декількох осіб, є приватним корпоративним підприємством та може бути, зокрема, як кооперативом, так і господарським товариством.

У свою чергу, правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені положеннями Закону України "Про кооперацію".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про кооперацію" кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема зі статуту Споживчого кооперативу "Степана Бандери", затвердженого протоколом №1 від 04.07.2011, Кооператив - є юридичною особою, утвореною фізичними особами для задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів Кооперативу, в тому числі тих, що випливають з зобов`язальних відносин між членом Кооперативу та Приватним підприємством "Тернопільською фірмою "Будівельник", Приватним підприємством "Гео-2004" та іншими особами, стосовно будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 83 - групи багатоповерхових житлових будинків (блоки А, Б, В) з вбудованими стоянками для автомобілів та приміщеннями соціально-побутового призначення.

Згідно із п.4.1. Статуту Кооперативу, його членами можуть бути фізичні та юридичні особи, що уклали із ПП "Тернопільською фірмою "Будівельник" та ПП "Гео-2004" договори про пайову участь в будівництві об`єкту нерухомого майна, стосовно будівництва групи багатоповерхових житлових будинків за вище вказаною адресою. Громадянка ОСОБА_1 також була прийнята до складу членів Кооперативу, як особа, яка мала укладений договір з ПП "Тернопільська фірма "Будівельник".

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про кооперацію", основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Отже, у даному випадку позивач, будучи членом кооперативу, мала право брати участь у його діяльності, обирати та бути обраними до його органів, а також право на вихід із кооперативу.

За таких обставин позивач мала корпоративні права щодо відповідача, у зв`язку з чим спір між сторонами має характер корпоративного, а тому на нього розповсюджується юрисдикція господарських судів України.

У ході розгляду даного спору, судом з`ясовано, що загальними зборами членів Споживчого кооперативу від 17.05.2015 та 05.07.2015 було прийнято ряд рішень. Разом з тим, ОСОБА_1 участі у цих зборах не брала.

Виписка з протоколу від 17.05.2015 разом з повідомленням були надіслані 24.06.2015 на адресу ОСОБА_1 , що не заперечується позивачем.

При цьому у повідомленні Кооперативу було зазначено, що згідно з рішенням загальних зборів членів СК "Степана Бандери" від 21.06.2015 строки для сплати пайових внесків членів Кооперативу відтерміновано до 03.07.2015. У разі невиконання членами Кооперативу цих рішень, на розгляд чергових зборів, які відбудуться 05.07.2015 буде винесене питання про виключення таких членів з Кооперативу.

Таким чином, про обов`язок сплати пайового внеску, його суму, а також про скликання вищевказаних загальних зборів членів Кооперативу ОСОБА_1 була повідомлена.

Виписка з протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 05.07.2015 разом із повідомленням Кооперативу про обов`язок та суми сплати були надіслані 10.07.2015 на адресу ОСОБА_1 , однак повернулись без вручення 14.08.2015 за закінченням терміну зберігання повідомлення про вручення.

Крім того, повідомлення (оголошення) про усі загальні збори членів СК "Степана Бандери" були розміщені в обласній газеті "Свобода", що підтверджується копіями виписок з газети.

Статтею 11 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Установчим документом виробничого кооперативу є його статут, що затверджується загальними зборами його членів (ч. 1 ст. 164 ЦК України).

У розділі 8 статуту СК "Степана Бандери" передбачені вступні, членські та цільові внески. Вступні та цільові внески поверненню не підлягають.

В розумінні Закону України "Про кооперацію" пай - майновий поворотний внесок члена кооперативу у його створення та розвиток, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, у тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Згідно розділу 9 Статуту члени та асоційовані члени Кооперативу вносять пайові внески в розмірі та у строки, встановлені загальними зборами Кооперативу. Пай кожного члена Кооперативу формується за рахунок грошового внеску. Майнові внески оцінюються у грошовій формі за спільною згодою особи, що має намір вступити до членів, асоційованих членів Кооперативу та Правлінням Кооперативу. Пайові внески можуть сплачуватися за погодженням із правлінням Кооперативу майном, майновими правами. Майно, що вноситься членами або асоційованими членами Кооперативу в рахунок їхнього паю чи додаткового паю, вноситься ними за попереднім погодженням з Правлінням Кооперативу на підставі Акту приймання-передачі майна після державної реєстрації Кооперативу. Акт повинен містити опис майна, що вноситься, його грошову оцінку, дату, на яку вноситься майно до Кооперативу, підпис члена кооперативу, що вносить таке майно, підпис голови правління та печатку Кооперативу.

Порядок і майнові наслідки припинення членства у виробничому кооперативі визначаються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про кооперацію" членство в кооперативі припиняється, зокрема у разі несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу.

Також майнові наслідки припинення членства у виробничому кооперативі визначаються статутом кооперативу (ст. 98 ГК України).

Статтею 8 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Згідно п.п.9.7., 9.8. Статуту, у разі виходу або виключення з Кооперативу, член має право на одержання свого паю грішми, який відповідає розміру внесеного ним паю. Строк одержання зазначеної частки паю не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з Кооперативу. Моментом виключення, виходу з членів Кооперативу є дата прийняття відповідного рішення загальними зборами.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 вищезазначених рішень зборів членів Споживчого кооперативу не виконала, внесків у визначених розмірах не сплатила, договору не уклала, у зв`язку з чим її, на підставі рішення від 26.07.2015, було виключено із числа членів СК "Степана Бандери".

При цьому суд констатує, що рішення загальних зборів (зборів уповноважених) споживчого товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів (зборів уповноважених) учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів (зборів уповноважених) нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів (зборів уповноважених); позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах (зборах уповноважених).

Громадянка ОСОБА_1 вважає, що її незаконно виключили з числа членів Кооперативу. Разом з тим, позивач своїм правом на оскарження у судовому порядку рішень загальних зборів, на підставі яких вказані дії були вчинені, не скористалась.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, так як їх істинність вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа Брумареску проти Румунії). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення (п. 33., 34 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Христов проти України" від 19.02.2009р.).

В свою чергу, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.11.2011 у справі №2-7188/11 визнано за ОСОБА_1 майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та встановлено, що позивач сплатила пайовий внесок у розмірі 224 665 грн на виконання договору від 25.03.2008 в повному обсязі. Таким чином, пайовий внесок було сплачено Приватному підприємству "ТФ "Будівельник".

Натомість, у справі яка розглядається позивачем не було в належний спосіб спростовано доводи відповідача, що СК "Степана Бандери" не є правонаступником ПП ТФ "Будівельник". Серед наданих учасниками цього спору письмових доказів відсутній передавальний акт, який би містив положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється - ПП ТФ "Будівельник", стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються. Також відсутні докази про перерахування з рахунку цього підприємства - боржника на рахунок Кооперативу внесених позивачем коштів в сумі 224 665 грн.

До того ж, у провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №10/Б-5022/1319/2011 за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка - Лізинг" до боржника Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" про банкрутство Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник". Справу порушено 26.04.2011 і станом на даний час її розгляд триває.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Згідно з частиною 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Реалізовуючи закріплений процесуальним законодавством обов`язок з надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 2011 року була членом СК "Степана Бандери", але жодних внесків, в тому числі і пайових, до Кооперативу не вносила, через що і була виключена зі складу його членів.

Позивач стверджує, що сплачена нею сума 224 665 грн і є пайовим внеском. Підтверджуючи свої доводи, ОСОБА_1 надала копії квитанцій, згідно яких кошти сплачені на рахунок ПП "ТФ "Будівельник". До того ж, кошти, що були сплачені Підприємству на виконання умов договору від 25.03.2008.

Окрім цього, доводи позивача про те, що набувши статусу члена Кооперативу ОСОБА_1 передала йому як пайовий внесок квартиру, спростовуються, оскільки відсутній Акт приймання-передачі майна, як це передбачено п. 9.11. Статуту як і відсутній договір про визначення пайового внеску, що підтверджено представником відповідача в судовому засіданні.

Як наслідок суд констатує, що у громадянки ОСОБА_1 немає жодних правових підстав вимагати сплати пайового внеску в сумі 224 665 грн від відповідача.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів сплати позивачем на рахунок відповідача будь-яких внесків, у тому числі пайових, укладання між сторонами договору про визначення розміру пайового внеску, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись статтями ст.ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 17.08.2021

Суддя О.В. Руденко