ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2483/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Ляшенко О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка", м.Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігна", м.Харків,
про стягнення 1559,77 грн,
за участю представників:

позивача - Бунецької Г.Ю. (довіреність № 01-07/488 від 04.06.2021);

відповідача - Фесенка О.Ю. (керівник);

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка", м.Харків, звернулось до Господарського суду з позовною заявою (вх. № 2483/21 від 22.06.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігна", м.Харків, про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат за водопостачання та водовідведення у розмірі 1194,33 грн, витрат від інфляції в розмірі 224,99 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 96,96 грн та пені в розмірі 43,49 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору № б/н від 01.09.2018 про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення та приписів чинного законодавства, у період вересень-жовтень 2018 року не сплатив нараховану позивачем суму за відшкодування витрат з водопостачання та водовідведення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі 922/2483/21; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 16.07.2021, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на неналежність та сумнівність наданих позивачем доказів на підтвердження споживання відповідачем відповідних обсягів води та послуг водовідведення. Щодо вимоги про стягнення пені за період з 21.09.2018 по 20.03.2019 відповідач просив застосувати строк позовної давності.

23.07.2021 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача, в якій зазначив, що доводи відповідача є надуманими, викладеними з метою невиконання взятих на себе зобов`язань по відшкодуванню витрат на водопостачання та водовідведення від 01.09.2018.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.07.2021, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував на інших підставах, ніж викладені у відзиві на позовну заяву.Доказів на підтверження викладених обставин суду небуло надано.

Відповідно до ч. 4 ст.165 ГПК УКраїни , якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин , на яких грунтуються позовні вимоги , відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків , якщо незгода з такою обставиною вбачається із наданих разом із відзивом доказів , що обгрунтовують його заперечення по суті позовних вимог. Докази долучені до відзиву не підтвержують обставини які були озвучені відповідачем у судовому засіданні.

Таким чином , заперечення відповідача приймаються в том обсязі , в якому вони були надані суду у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.09.2018 між Державним підприємством "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дігна" (відповідач) було укладено Договір № б/н про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення.

Строк дії даного Договору, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, встановлено з 20.05.2018 по 01.11.2018 (п. 4.1 Договору).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що Абонент (позивач) зобов`язується забезпечити Субабонента (відповідач) водою та прийняти від нього стічні води в кількості, яка необхідна для повного задоволення питних та господарсько-побутових потреб.

Відповідно до п. 1.2 Договору, Субабонент зобов`язується своєчасно і в повному обсязі відшкодовувати плату згідно затвердженим тарифам на надання послуг водопостачання та водовідведення в строк та на умовах, передбачених цим Договором.

Оплата послуг здійснюється Субабонентом шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Абонента. Розрахунки за воду, витрачену Субабонентом і прийом стічних вод, проводяться щомісячно на підставі діючих тарифів за обсяги водоспоживання (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що тарифи на послуги централізованого водопостачання і приймання стічних вод на момент укладення договору становлять: водопостачання - 10,044 грн за 1 м3 з ПДВ, водовідведення - 5,268 грн. за 1 м3 з ПДВ.

У разі зміни у встановленому законодавством порядку тарифів, норм водоспоживання, що діють на момент укладення цього Договору, оплата Субабонентом наданих йому послуг, здійснюється за новими тарифами з моменту їх введення.

Згідно з п. 3.3 Договору, облік кількості використаної води здійснюється за показниками водомірного лічильника, який знаходиться на літній площадці зі сторони вул. Сумської: лічильник ЛК-15Х № 0134239, показання 00001.751 м3.

За умовами п. 3.5 Договору, обсяг стічних вод, що відводяться від Субабонента, приймаються рівним кількості спожитої води.

Оплата за відпустку питної води та приймання стічних вод здійснюється Субабонентом щомісячно, не пізніше 20 числа кожного місяця (пункт 3.6. Договору).

На виконання пункту 2.6 Договору був складений Акт розмежування балансової вартості належності водопровідних і каналізаційних мереж і меж експлуатаційної відповідальності (Додаток № 1) та призначений відповідальною особою за дотримання Правил користування внутрішніми водопровідно-каналізаційними мережами, санітарно-технічними приладами, водозапорної і водозбірної арматури Субабонента директор Фесенко О.Ю. (п. 2.7 Договору).

Як вказує позивач, ДП "ХНАТОБ", керуючись умовами укладеного Договору, протягом всього періоду дії Договору виставляло та надавало ТОВ "Дігна" відповідні рахунки для оплати:

- рахунок СФ-0001545 від 09.10.2018 щодо сплати ТОВ "Дігна" за вересень 2018 р. відшкодування витрат на водопостачання за 72 м3 по ціні 8,37 грн, без ПДВ, у сумі 602,64 грн, без ПДВ, та відшкодування водовідведення 72 м3 по ціні 4,39 грн, без ПДВ, у сумі 316,08 грн, без ПДВ; всього - 1102,46 грн, в т.ч. ПДВ 183,74 грн;

- рахунок СФ-0001694 від 09.11.2018 щодо сплати ТОВ "Дігна" за жовтень 2018 р. відшкодування витрат на водопостачання за 6 м3 по ціні 8,37 грн, у сумі 50,22 грн, без ПДВ, та відшкодування водовідведення 6 м3 по ціні 4,39 грн, у сумі 26,34 грн, без ПДВ; всього - 91,87 грн, в т.ч. ПДВ 15,31 грн.

Проте, відповідач нараховану суму за відшкодування витрат водопостачання та водовідведення відповідно до умов Договору від 01.09.2018 по вищевказаним рахункам за вересень та жовтень 2018 р. на користь ДП "ХНАТОБ" не сплатив, внаслідок чого в ТОВ "Дігна" виникла заборгованість у загальній сумі 1194,33 грн, з ПДВ.

Заперечуючи проти позову, відповідач, зокрема, вказує, що різниця в обсягах споживання за вересень та жовтень 2018 року неможлива, а також викликає в нього сумніви.

Суд не приймає вищевказані доводи відповідача, оскільки з пояснень позивача вбачається, що діяльність ТОВ "Дігна" на орендованих літніх майданчиках, обслуговування водопостачанням та водовідведенням яких відбувалось за договором, має сезонний характер. А відтак, через зменшення кількості відвідувачів кафе відповідача на відкритій площадці, обсяги використаної води в жовтні є значно меншими у порівнянні з попередніми місяцями.

Відповідач також вважає неналежними та сумнівними надані позивачем докази в обґрунтування позовних вимог, зокрема, виписки з журналу отримання рахунків.

Проте, як вказує позивач, рахунки для оплати вручалися позивачем найманим працівникам ТОВ "Дігна", які надавали послуги в кафе на орендованих літніх майданчиках. Отримання рахунків працівниками відповідача підтверджується їх підписами в журналі отримання рахунків.

Крім того, листом від 17.05.2021 № 01-07/434 відповідачу були направлені акти звірки розрахунків за Договором на відшкодування витрат на водопостачання та водовідведення від 01.09.2018. Жодних заперечень щодо нарахованих сум відповідачем заявлено не було.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України покладає на сторони обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази в господарському судочинстві мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування, як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2021 у справі №910/6898/20, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 у справі 911/1413/19 вказано, що необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Водночас, відповідачем не надано жодного доказу на спростування викладених у позовній заяві обставин та на підтвердження належного виконання ним умов договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню витрат за водопостачання та водовідведення у розмірі 1194,33 грн.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на приписи ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, позивачем здійснено нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 43,49 грн; втрат від інфляції в розмірі 224,99 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 96,96 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції в розмірі 224,99 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 96,96 грн законними та обґрунтованими.

Водночас, з Договору на відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення від 01.09.2018 вбачається, що між сторонами не було досягнуто домовленості щодо розміру та порядку притягнення сторін до відповідальності за порушення зобов`язань у вигляді пені.

За змістом частини другої статті 217 Господарського кодексу України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

При цьому, застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань можливе саме за умови їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, оскільки сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначили її розмір, підстави для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом, у даному випадку відсутні.

Водночас, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення пені, а тим самим встановивши відсутність порушеного права, на захист якого позивачем спрямовано даний позов, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені не підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка" в частині стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення в розмірі 1194,33 грн, витрат від інфляції в розмірі 224,99 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 96,96 грн є обґрунтованими, такими, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення пені в розмірі 43,49 грн суд вважає за необхідне у позові відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігна" (61057, м.Харків, вул. Сумська, буд. 25; ) на користь Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка" (61057, м. Харків, вул. Сумська, буд. 25; ) - заборгованість по відшкодуванню витрат на водопостачання та водовідведення в розмірі 1194,33 грн, витрат від інфляції в розмірі 224,99 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 96,96 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2206,71 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені в розмірі 43,49 грн у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "20" серпня 2021 р.

Суддя Н.М. Кухар