ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

25 серпня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/697/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.07.2021, прийняту суддею Демешиним О.А., м. Одеса, повний текст складено 29.07.2021,

у справі №916/697/21

за позовом: заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі:

-Міністерства охорони здоров`я України;

-Міністерства культури та інформаційної політики України;

-Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації

до відповідачів:

-Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;

-Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРАЙВ-ІН"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України

про визнання договору недійсним та зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 р. заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства культури та інформаційної політики України і Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРАЙВ-ІН" і Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, в якому просив визнати недійсним укладений між відповідачами договір купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018 щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, а також зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРАЙВ-ІН" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України зазначене нерухоме майно вартістю 8799000 грн.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 22.03.2021 відкрито провадження у справі №916/697/21 та в подальшому ухвалою суду від 24.05.2021 залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Державний заклад "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України.

13.07.2021 до суду першої інстанції від заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшла заява про зміну предмету позову та залучення співвідповідача №15/3/2-1313вих-21 від 07.07.2021 (вх.№18701/21 від 13.07.2021), в якій останній просив прийняти дану заяву та розглядати позовні вимоги з урахуванням змін, а саме: визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області №1040 від 30.08.2018 "Про включення до переліку об`єктів малої приватизації об`єкта державної власності "49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса", що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРАЙВ-ІН"; визнати незаконним та скасувати підпункт 6 пункту 2 наказу Фонду державного майна України №1196 від 18.09.2018 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27 березня 2018 року №447 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році", яким розділ "Регіональне відділення по Одеській області" додатка 3 "Перелік окремого майна", затвердженого наказом Фонду державного майна України №447 від 27.03.2018, доповнено позицією: 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5; визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області №1157 від 28.09.2018 "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта державної власності "49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м", що розташований за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, який знаходиться на балансі орендаря - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРАЙВ-ІН"; залучити Фонд державного майна України в якості співвідповідача у справі; передати справу №916/697/21 на розгляд Господарського суду міста Києва; визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладений між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРАЙВ-ІН", щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРАЙВ-ІН" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України нерухоме майно, а саме: 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, вартістю 8799000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 у справі №916/697/21 (суддя Демешин О.А.) вказану заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишено без розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи за первісними позовними вимогами.

Не погодившись з постановленою ухвалою, заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 у справі №916/697/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про зміну предмету позову та залучення співвідповідача задовольнити.

Дослідивши матеріали даної апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що вказана апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.

У статті 1 Конституції України, зокрема, закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина п`ята статті 55 Конституції України).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (справи Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996).

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення Європейського суду з прав людини від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначений нормами Господарського процесуального кодексу України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюються розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 254 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Колегія суддів вбачає, що предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про повернення без розгляду заяви заступника керівника Одеської обласної прокуратури про зміну предмету позову та залучення співвідповідача, тобто ухвала, яка не передбачена переліком, наведеним у статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції враховує, що в силу пункту 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові), між тим системний аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку про те, що на її підставі в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) виключно за умови, якщо така ухвала має "завершальне" значення щодо можливості судового розгляду та перешкоджає провадженню у справі.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.09.2020 у справі №910/404/20, від 07.07.2021 у справі №914/1959/19, від 11.09.2018 у справі №916/1461/16 та від 18.10.2018 у справі №912/1398/18.

Південно-західний апеляційний господарський суд наголошує на тому, що ухвала Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 у справі №916/697/21, на підставі якої було залишено без розгляду заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури про зміну предмету позову та залучення співвідповідача, направлена на вирішення окремого процесуального питання, при цьому остання не перешкоджає провадженню у справі, а відтак в силу приписів статті 255 Господарського процесуального кодексу України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Положеннями частини восьмої статті 260 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу; скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами; копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 232-235, 255, 260, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути заступнику керівника Одеської обласної прокуратури апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 у справі №916/697/21 з доданими до неї документами на 23 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук