ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

попереднє засідання

"06" серпня 2021 р. Справа № 922/3529/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши заявуТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок «НОВААГРО» (61002, м. Харків, вулиця Чернишевська, б. 66, )
про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (61057, м. Харків, вул. Римарська, б. 16, кв. 13) ,
за участю :

представника ініціюючого кредитора - не з`явився;

арбітражного керуючого - Саутенка С.О., свідоцтво від 20.02.2013 №216;

представника боржника - Андерс В.М., адвокат, ордер серії ХВ №546 від 19.05.2021;

представників кредиторів:

ТОВ «Агрома» - Турутя З.О., адвокат, ордер серії ПТ №1029102 від 30.07.2021.

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

Також, в поданій заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП", посилаючись на зміни внесені до Кодексу України з процедур банкрутства Законом №686-ІХ від 05.06.2020, просив суд призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича (свідоцтво №216 від 20.02.2013).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.11.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" залишено без руху. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: оригінали доказів сплати судового збору за подання до суду заяви про відкриття провадження у справі в розмірі 21 020,00 грн.; оригінали доказів авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; оригінали доказів надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів; копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№61571139 та роздруківки з офіційного сайту Автоматизованої системи виконавчих проваджень інформації про стан та перелік вчинених виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№61571139.

16.11.2020 на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 04.11.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" надав заяву про усунення недоліків (вх.№26677 від 16.11.2020) з додатками, а саме: оригінал квитанції про сплату судового збору, оригінал квитанції про сплату авансування винагороди арбітражному керуючому, докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів; копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№61571139 та роздруківки з офіційного сайту Автоматизованої системи виконавчих проваджень інформації про стан та перелік вчинених виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№61571139.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.11.2020 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду. Підготовче засідання по справі призначено на 02 грудня 2020 року у приміщенні господарського суду Харківської області. Зобов`язано боржника надати суду:

- письмовий відзив на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП", в якому викласти заперечення або визнання боргу кредитора, докази, що підтверджують обставини викладені у відзиві на заяву кредитора, докази відправлення заявнику копії відзиву;

- бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату;

- відомості про загальну суму заборгованості боржника перед кредиторами за зобов`язаннями, що передбачають виплату грошових коштів, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), з виплати заробітної плати, з переліком кредиторів та зазначення суми заборгованості перед кожним кредитором;

- відомості про наявне у боржника майно, а також про всі рахунки боржника в установах банків та інших фінансово-кредитних установах, реквізити рахунків; відомості про залишок коштів на рахунках;

- довідку органів приватизації (органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності) про наявність або відсутність на балансі підприємства, щодо якого відкрито провадження у справі, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до статутного капіталу боржника;

- відомості про всі рахунки, на яких ведеться облік прав на цінні папери, що належать боржнику у депозитарних установах, їх реквізити;

- відомості про проведення боржником діяльності, пов`язаної з державною таємницею;

- докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності).

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2020 підготовче засідання відкладено на 16.12.2020.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд". Визнано вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" () в розмірі 500 512,00 грн. - основна заборгованість за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 106 148,36 грн. - пеня за порушення зобов`язання за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 9 099,91 грн. - судовий збір за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 106 525,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу за постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 13.10.2020, 21 020,00 грн. - судовий збір, 45 000,00 грн. - витрати, пов`язані із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства).

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом якого забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо; мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли внаслідок відмови боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на будь-які дії довірчого власника щодо об`єкта довірчої власності, довірчим засновником якої є боржник. Дія мораторію не поширюється на процедуру обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації, а також ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Кодексом. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий. Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Введено процедуру розпорядження майном боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" строком на 170 календарних днів.

Призначено розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №216 від 20.02.2013, адреса: 61166, м. Харків, вул. Кримська, 6).

Встановлено розпоряднику майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" арбітражному керуючому Саутенку Сергію Олеговичу грошову винагороду в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень розпорядника майна боржника; джерелом оплати встановлено кошти, авансовані кредитором на депозитний рахунок Господарського суду Харківської області. Визначено, що у разі, якщо процедура розпорядження майном триватиме після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває у заставі, згідно з ч.2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

Оприлюднено у встановленому Кодексом України з процедур банкрутства порядку, повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (, 61057, м. Харків, вул. Римарська, б. 16, кв. 13).

Встановлено розпоряднику майна боржника строк для надання відомостей про результати розгляду вимог кредиторів боржника та реєстру вимог кредиторів не пізніше 18.01.2021. Встановлено розпоряднику майна боржника строк на проведення інвентаризації майна боржника до 01.02.2021. Результати проведення зобов`язано надати до суду.

Попереднє засідання господарського суду призначено на 17 лютого 2021 року.

Зобов`язано розпорядника майна боржника надати в попереднє засідання звіт про проведену роботу. Боржнику виконати вимоги ухвали господарського суду Харківської області від 19.11.2020 в строк до 01.01.2021. Попереджено боржника про застосування до нього заходів процесуального примусу в разі невиконання ним процесуальних обов`язків, зловживання правами та створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", не погоджуючись з ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду.

11.01.2021 матеріали справи №922/3529/20 були надіслані із супровідним листом від 11.01.2021 до Східного апеляційного господарського суду у зв`язку із надходженням апеляційної скарги вих.№б/н від 06.01.2021 (вх.№27 від 06.01.2021).

Попереднє засідання господарського суду, призначене на 17.02.2021, не відбулося у зв`язку із надходженням апеляційної скарги вих.№б/н від 06.01.2021 (вх.№27 від 06.01.2021) та направленням матеріалів справи до Східного апеляційного господарського суду, про що секретарем судового засідання 15.02.2021 було повідомлено телефонограмами учасників провадження у справі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.12.2020 у справі № 922/3529/20 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2021 попереднє засідання господарського суду призначено на 19.05.2021.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.05.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" про заміну ініціюючого кредитора правонаступником (вх.№2721 від 03.02.2021) задоволено. Замінено ініціюючого кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" (). Залучено до участі у справі ініціюючого кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" ().

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 19.05.2021 оголошено перерву у попередньому засідання до 16.06.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 16.06.2021 та 30.06.2021 оголошено перерву у попередньому засідання до 30.06.2021 та 09.07.2021 відповідно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.07.2021 продовжено строк процедури розпорядження майном боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на 170 днів. Продовжено повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" арбітражного керуючого Саутенко Сергія Олеговича на 170 днів. Попереднє засідання відкладено на 30.07.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 30.07.2021 оголошено перерву у попередньому засідання до 06.08.2021.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що всіх учасників даного судового засідання повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

У відповідності до ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Як свідчать матеріали справи, на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" ().

Після публікації вказаного повідомлення до суду надійшли наступні заяви:

- 18.12.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від Акціонерного товариства "Дніпроазот" () надійшла заява (вх.№29590 від 18.12.2020) про визнання грошових вимог до боржника;

- 30.12.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від Фермерського господарства "Альянс" надійшла заява (вх.№30492 від 30.12.2020) про визнання грошових вимог до боржника;

- 31.12.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" надійшла заява (вх.№30564 від 31.12.2020) з грошовими вимогами до боржника;

- 14.01.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" надійшла заява (вх.№816 від 14.01.2021) про збільшення розміру кредиторських вимог;

- 16.01.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМА" надійшла заява (вх.№923 від 16.01.2021) з грошовими вимогами до боржника;

- 18.01.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" надійшла заява (вх.№1062 від 18.01.2021) про визнання вимог кредитора;

- 19.01.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від начальника Головного управління ДПС у Харківській області надійшла заява (вх.№1168 від 19.01.2021) про кредиторські вимоги.

Всі вищезазначені заяви були прийняті судом до розгляду ухвалами від 22.12.2020, 30.12.2020, 27.04.2021 та 28.04.2021.

Відповідно до положень частини другої статті 47 Кодексу у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Вивчивши матеріали справи, заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, господарський суд прийшов до висновку про необхідність визнання грошових вимог наступних кредиторів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок «НОВААГРО» () з грошовими вимогами до боржника в розмірі 500 512,00 грн. - основна заборгованість за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 106 148,36 грн. - пеня за порушення зобов`язання за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 9 099,91 грн. - судовий збір за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 106 525,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу за постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 13.10.2020, 21 020,00 грн. - судовий збір, 45 000,00 грн. - витрати, пов`язані із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства), 89 737,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу за додатковою постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/3706/19 від 18.11.2020, 30 000,00 грн. професійної правничої допомоги та 4 540,00 грн. - судові витрати.

Як свідчать матеріали справи, 12.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" (покупець) укладено договір поставки №12/05, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товар у кількості та на умовах, визначених даним договором, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Відповідно до пункту 2.1. Договору сторони домовилися, що постачальник передає покупцю товар у кількості, визначеному додатками до даного договору. Загальна кількість товару за даним договором визначається кількістю товару, визначеного в додатку до даного договору.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що оплата товару здійснюється згідно з додатками до даного договору. Оплата вартості партії товару проводиться покупцем прямим банківським перерахуванням на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури.

Додатком від 08.08.2017 №2 до Договору сторони погодили специфікацію на товар, що поставляється ТОВ «Азотфострейд» на адресу ТОВ «ТОП КРОП», а саме: аміачна селітра у кількості 300 т на загальну суму 2 131 000,00 грн. з ПДВ.

У відповідності до пункту 3 Додатку оплата за товар перераховується наступним чином: передоплата у розмірі 1 704 960,00 грн. перераховується покупцем протягом 3 банківських днів включно з дати підписання даного Додатку №2 на підставі виставленого рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Залишок суми в розмірі 426 240,00 грн. перераховується протягом 3 банківських днів включно з дати поставки товару.

Пунктом 4 Додатку №2 передбачено, що строк поставки товару протягом 14 робочих днів включно з дати надходження передоплати на розрахунковий рахунок постачальника.

ТОВ «Азотфострейд» на виконання умов Додатку №2 до Договору було виставлено рахунок-фактуру від 08.08.2017 №СФ-0000071 на суму 2 131 200,00 грн.

08.08.2017, 11.08.2017 та 06.09.2017 ТОВ «ТОП КРОП» було перераховано попередню оплату за Товару на підставі виставленого ТОВ «Азотфострейд» рахунку-фактури на загальну суму 1 900 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №1 від 08.08.2017, №1299 від 11.08.2017 та №5 від 06.09.2017.

Проте ТОВ «Азотфострейд» виконало свої зобов`язання з поставки товару лише частково, поставивши 197 т аміачної селітри на загальну суму 1 399 488,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, тобто у меншій кількості ніж передбачено умовами Додатку №2 до Договору.

Решта обумовленого товару відповідачем не поставлена.

12.11.2019 ТОВ "ТОП КРОП" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "Азотфострейд", в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати за договором поставки від 12.05.2017 №12/05 в розмірі 500 512,00 грн., пеню за порушення зобов`язання в розмірі 106 148,36 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.01.2020 по справі №922/3706/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП КРОП» суму попередньої оплати за договором поставки від 12.05.2017 №12/05 у розмірі 500 512,00 грн., пеню за порушення зобов`язання в розмірі 106 148,36 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 099,91 грн.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 11.02.2020, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2020, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП КРОП» 30 311,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Топ Кроп" не погоджуючись з вищезазначеною позицією судів звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кроп" задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2020 у справі №922/3706/19 скасовано. Прийнято нове рішення. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кроп" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кроп" 106 525,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. В іншій частині вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кроп" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

На примусове виконанні рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2020 та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 видано відповідні накази.

Стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Топ Кроп" з вищезазначеними наказами суду звернувся до приватного виконавця Ярмоленка О.В. для їх примусового виконання.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. 16.03.2020 винесено постанову ВП№61571139 про відкриття виконавчого провадження.

Проте, коштів у межах виконавчого провадження стягнуто не було у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках боржника.

Разом з цим, 22.10.2020 ТОВ "Топ Кроп" звернулось із заявою до Верховного Суду про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 89 737,00 грн., судового збору, понесених ним у суді касаційної інстанції.

Додатковою постановою Верховного Суду від 18.11.2020 по справі №922/3706/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кроп" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в касаційній інстанції у справі Господарського суду Харківської області №922/3706/19 задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Кроп" 89 737,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції (а.с.9-13 т.9).

Вищезазначена додаткова постанова Верховного Суду від 18.11.2020 по справі №922/3706/19 на сьогоднішній день є такою, що набрала законної сили.

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

При цьому, частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" в частині витрат на професійну правничу допомогу за додатковою постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/3706/19 від 18.11.2020 у розмірі 89 737,00 грн. обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

Разом з цим, у задоволенні заяви про збільшення кредиторських вимог в частині визнання вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у розмірі 21 020,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №1161 від 11.11.2020 та авансування винагороди арбітражному керуючому у розмірі 45 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1162 від 11.11.2020, які були сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" при поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство на вимогу статті 34 Кодексу України з питань банкрутства, суд відмовляє, оскільки такі вимоги уже було визнано ухвалою суду від 16.12.2020.

Що стосується вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" про збільшення розміру кредиторських вимог в частині витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 103 906,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства наведено визначення кредитора, яким є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсних кредиторів, якими є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточних кредиторів - кредиторів за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника.

Так у пункті 1 частини першої цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 ГПК України).

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України, статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.10.2020 по справі №904/4387/19.

Метою запровадження принципу відшкодування судових витрат сторони є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Суд також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Так, судом встановлено, що правовідносини між ТОВ "ТОП КРОП" та адвокатським об`єднанням "ЛОУ УОЛВС", в особі голови адвоката Крайза Олександра Ігоровича, на момент розгляду справи господарським судом Харківської області підтверджуються договором про надання правової допомоги б/н від 01.11.2019, додатковою угодою б/н від 29.06.2020 та додатковою угодою №4 від 20.10.2020 до договору про надання правової допомоги б/н від 01.11.2019 (а.с.14-18 т.9).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником ТОВ "ТОП КРОП" надано: копію акту прийому-здачі наданих послуг від 28.12.2020 за договором про надання правової допомоги б/н від 01.11.2019 на загальну суму 103 906,00 грн. та платіжне доручення №1236 від 13.01.2021 на суму 103 906,00 грн. (а19-20 т.9).

Відповідно до акту прийому-здачі наданих послуг від 28.12.2020 адвокатським об`єднанням надано ТОВ "ТОП КРОП" послуги, а саме:

- складання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, виходячи з 5 годин витраченого часу, становить 47 230,00 грн.;

- надання консультацій з/без вивчення документів (витрачено 3 години часу) становить 14 169,00 грн.;

- аналіз судової практики у справі (витрачено 2,5 години) становить 23 615,00 грн.;

- участь у двох судових засіданнях (витрачено 2 години) становить 18 892,00 грн.

Загальна сума вищезазначених послуг згідно акту прийому-здачі наданих послуг від 28.12.2020 становить 103 906,00 грн.

Суд зазначає, що надані представником ТОВ "ТОП КРОП" документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати: консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судова практика свідчить, що українські суди, здійснюючи розподіл витрат на послуги адвоката, керуються практикою Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015 p., "Гімадуліна та інші проти Україїш" від 10.12.2009р., "Двойних проти України" від 12.10.2006 p., "Меріт проти України" від 30.03.2004 p., "East/West Jinnee Limited" проти України" від 23.01.2014 p. ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд в постанові від 01 серпня 2019 року по справі №915/237/18 зазначив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Боржник, не погоджуючись з розміром витрат на оплату послуг адвоката ініціюючого кредитора ТОВ "ТОП КРОП", надав відзив, в якому заявляє про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 25 00,00 грн. (вх.13922 від 14.06.2021).

В обґрунтування клопотання зазначає, що заявлені витрати не відповідають складності справи, оскільки для АО "ЛОУ УОЛВС" і адвоката Крайза О.І. ведення справ про банкрутство є звичною практикою і не представляє будь-яких труднощів, тим більш у даному судовому процесі. Заявлені витрати на правничу допомогу не обґрунтовані і не пропорційні щодо предмета розгляду справи. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Крім того, судова практика по даній категорії справ є сталою і відомою усім практикуючим адвокатам.

При цьому, боржник зазначає, що обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу не містить детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги, а також відсутні аргументи щодо застосування коефіцієнту складнощі справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись приписами ст.129 ГПК України, кредитором ТОВ "ТОП КРОП" підтверджено правовий статус представника - адвоката, надано докази виконання робіт, прийнятих згідно з актом прийому-здачі наданих послуг за договором у розмірі 103 906,00 грн.

Твердження боржника щодо ненадання кредитором в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги суд відхиляє, оскільки такий опис робіт відображено у акті прийому-здачі наданих послуг від 28.12.2020 за договором про надання правової допомоги б/н від 01.11.2019.

Водночас, суд частково погоджується з позицією боржника та зазначає наступне.

Так, суд враховує позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 20.11.2020 по справі №910/13071/19, відповідно до якої, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.

Проте, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, вирішальною обставиною у даному випаду є те, що кредиторські вимоги ТОВ "ТОП КРОП" побудовані на обставинах, які уже були встановлені рішеннями судів (місцевого господарського суду, суду апеляційної та касаційної інстанцій) по справі №922/3706/19, які у відповідності частини 4 статті 75 ГПК України є такими, що не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Всі обставини що стосуються кредиторських вимог ТОВ "ТОП КРОП" уже були встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили, та аналізу додаткової судової практики не потребують.

Більш того, заявлені кредиторські вимоги по справі №922/3529/20 про банкрутство є ідентичними задоволеним позовним вимогам по справі №922/3706/19. При цьому, позивачем - ТОВ "ТОП КРОП" по справі №922/3706/19 реалізовано своє право щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, де такі витрати було покладено на відповідача (боржника у дані справі) та є предметом кредиторських вимог у даній справі №922/3529/20 про банкрутство.

За таких обставин, ціна аналізу судової практики, яка зазначена в акті прийому-здачі наданих послуг, у розмірі 23 615,00 грн. та ціна складання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство у розмірі 47 230,00 грн. є надмірно завищеною та необґрунтованою.

У відповідності до пунктів 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на зазначене, керуючись принципами справедливості та верховенством права, враховуючи, що розмір адвокатських витрат, визначений ініціюючим кредитором та його адвокатом, є завищеним щодо боржника, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, неспіврозмірні ціни у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, суд дійшов до висновку про обґрунтованість клопотання боржника про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, беручи до уваги клопотання боржника про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає за доцільне вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" про збільшення розміру кредиторських вимог в частині витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 103 906,00 грн. задовольнити частково, а саме у розмірі 30 000,00 грн.

При цьому, при звернення із заяву (вх.№816 від 14.01.2021) про збільшення розміру кредиторських вимог ініціюючим кредитором було сплачено суму судового збору за подання даної заяви у розмірі 4 540,00 грн., яка є документально підтвердженою та підлягає визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

Разом з цим, 15.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (заміну кредитора в зобов`язанні) №1501-21 (надалі - Договір про відступлення права вимоги) (а.с.74 т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор відступає право грошової вимоги в загальному розмірі 981 948,27 грн., що складається з вимоги про повернення попередньої оплати за договором поставки від 12.05.2017 №12/05, укладеним між первісним кредитором та боржником, в розмірі 500 512,00 грн., пені за порушення зобов`язання в розмірі 106 148,36 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 9 099,91 грн., що підтверджується рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 106 525,00 грн., що підтверджується постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 13.10.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 89 737,00 грн., що підтверджується додатковою постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 15.11.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у справі 922/3529/20 в розмірі 103 906,00 грн. за договором №б/н про надання правової допомоги від 01.11.2019, додатковою угодою №1до договору від 20.10.2020, вимоги зі сплати судового збору у розмірі 21 020,00 грн. у справі №922/3529/20 та авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 45 000,00 грн. до боржника на користь первісного кредитора, а новий кредитор набуває право грошової вимоги в загальному розмірі 981 948,27 грн. здійснює розрахунок на користь первісного кредитора у спосіб, в порядку, розмірі та строки, визначені Договором.

Предметом цього Договору про відступлення права вимоги є право грошової вимоги в загальному розмірі 981948,27 грн., що складається з вимоги про повернення попередньої оплати за договором поставки від 12.05.2017 №12/05, укладеним між первісним кредитором та боржником, в розмірі 500 512,00 грн., пені за порушення зобов`язання в розмірі 106148,36 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 9 099,91 грн., що підтверджується рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 106 525,00 грн., що підтверджується постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 13.10.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 89737,00 грн., що підтверджується додатковою постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 15.11.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у справі 922/3529/20 в розмірі 103 906,00 грн. за договором №б/н про надання правової допомоги від 01.11.2019, додатковою угодою №1 до договору від 20.10.2020, вимоги зі сплати судового збору у розмірі 21 020,00 грн. у справі №922/3529/20 та авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 45000,00 грн. до боржника (п.1.2.Договору).

Згідно з умовами цього Договору про відступлення права вимоги новий кредитор набуває право вимоги в загальному розмірі 981 948,27 грн., що складається з вимоги про повернення попередньої оплати за договором поставки від 12.05.2017 №12/05, укладеним між первісним кредитором та боржником, в розмірі 500 512,00 грн., пені за порушення зобов`язання в розмірі 106148,36 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 9 099,91 грн., що підтверджується рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 106 525,00 грн., що підтверджується постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 13.10.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 89737,00 грн., що підтверджується додатковою постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 15.11.2020, вимоги зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у справі 922/3529/20 в розмірі 103 906,00 грн. за договором №б/н про надання правової допомоги від 01.11.2019, додатковою угодою №1 до договору від 20.10.2020, вимоги зі сплати судового збору у розмірі 21 020,00 грн. у справі №922/3529/20 та авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 45000,00 грн. до боржника. Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання цього Договору (п.1.3.Договору).

Пунктами 2.1. та 2.2. Договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що за Договором про відступлення права вимоги новий кредитор сплачує первісному кредитору плату у розмірі 981 948,27 грн. шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок первісного кредитора або в будь-який інший не заборонений законом спосіб протягом 30 календарних днів з моменту підписання Договору.

Первісний кредитор передає новому кредитору документи, якими підтверджується зміст та обсяг права вимоги до боржника (п.3.2.Договору про відступлення права вимоги).

Пунктом 3.3. Договору про відступлення права вимоги сторони визначили, що в разі виконання боржником своїх зобов`язань на користь первісного кредитора, первісний кредитор передає усе отримане від боржника новому кредитору невідкладно, але не пізніше ніж протягом одного місяця з дня виконання такого зобов`язання.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками (за наявності) і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (п.5.1.Договору про відступлення права вимоги).

На виконання умов договору про відступлення права вимоги (заміну кредитора в зобов`язанні) №1501-21 від 15.01.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" 29.01.2021 та 15.01.2021 перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" грошові кошти у загальному розмірі 955 360,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №105810 від 29.01.2021 на суму 110 800,00 грн. та №105599 від 15.01.2021 на суму 844 560,00 грн. (а.с.75-76 т.1).

На підставі вищезазначеного, 03.02.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" звернувся до господарського суду Харківської області із заявою (вх.№2721 від 03.02.2021) про заміну сторони ініціюючого кредитора, в якій просив суд замінити сторону ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" () на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" ().

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.05.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" про заміну ініціюючого кредитора правонаступником (вх.№2721 від 03.02.2021) задоволено. Замінено ініціюючого кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" (). Залучено до участі у справі ініціюючого кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" ().

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок «НОВААГРО» () з грошовими вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () в розмірі 500 512,00 грн. - основна заборгованість за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 106 148,36 грн. - пеня за порушення зобов`язання за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 9 099,91 грн. - судовий збір за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 106 525,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу за постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 13.10.2020, 21 020,00 грн. - судовий збір, 45 000,00 грн. - витрати, пов`язані із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства), 89 737,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу за додатковою постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/3706/19 від 18.11.2020, 30 000,00 грн. професійної правничої допомоги та 4 540,00 грн. - судові витрати, обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

2. Фермерського господарства "Альянс" () на суму 511 939,78 грн. основного боргу, пені у сумі 15 907,21 грн., 3% річних у сумі 2 061,78 грн., витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом у сумі 7 948,63 грн., витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою у сумі 11 922,95 грн. та 4 204,00 грн. судових витрат.

Заявлені вимоги кредитора обґрунтовано набранням законної сили постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 та виданням відповідних наказів на примусове виконання постанови від 22.12.2020 по справі №922/842/20 (а.с.20-28 т.3).

Як вбачається із постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 по справі №922/842/20, 12.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (постачальник) та Фермерським господарством "Альянс" (покупець) було укладено договір поставки №12/11, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товар, а саме мінеральні добрива (товар), у кількості, за ціною та на умовах, визначених даним договором та додатками, що є невід`ємними частинами даного договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у зазначений термін.

Сторони домовилися, що постачальник передає покупцю товар у кількості, визначеній додатками до даного договору. Загальна кількість товару за даним договором визначається кількістю товару, зазначеного в додатках до даного договору. Сторони домовилися, що постачальник поставляє покупцю товар за ціною поставки, зазначеною в додатках до договору (п.п. 2.1.,3.1. договору).

Оплата товару здійснюється згідно з умовами даного договору. Оплата вартості товару проводиться покупцем прямим банківським перерахуванням на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури (п.4.1. договору).

Покупець приймає і перевіряє товар за кількістю в місці приймання товару від постачальника та підписує видаткову накладну та товарно-транспортну накладну, які в цей же день засобами електронного зв`язку направляє постачальнику. Факт передачі товару покупцю виникає в момент приймання товару, та підтверджується видатковою накладною та товарно-транспортною накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін ( п.п. 5.1., 5.3. договору).

Пунктом 6.2. договору сторони обумовили, що за порушення строків поставки постачальник сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недопоставленого товару за кожний день прострочення.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами обох сторін і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.4. договору).

Як встановлено судом, договір оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, й скріплений печатками сторін.

У додатку №1 від 12.11.2019 до договору №12/11 від 12.11.2019, який є специфікацією на товар, що поставляється ТОВ "Азотфострейд" (постачальник) на адресу ФГ "Альянс" (покупець), сторони обумовили найменування товару який підлягає поставці - карбамідно-аміачна суміш № 28, у кількості (+-5%) 65,0 т, 5 800,50 грн. за тону з ПДВ; загальна сума с ПДВ 377 032,50 грн.

Визначено умови оплати за товар: 100% передоплати перераховується покупцем протягом 1 (одного) банківського дня включно з дати підписання даного договору на підставі рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника; строк та умови поставки товару: товар поставляється партіями протягом 3 (трьох) робочих днів з дати надходження передоплати на рахунок постачальника. Датою поставки кожної партії вважається дата, зазначена у видатковій накладній.

Виконуючи обумовлені сторонами зобов`язання, ФГ "Альянс" здійснено попередню оплату за карбідно-аміачну суміш №28, перерахувавши на рахунок ТОВ "Азотфострейд" 200000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7535 від 12.11.2019 (призначення платежу «Оплата за КАС зг. рахунку № СФ-000200 від 12.11.2019, в т.ч. ПДВ 33333,33), а також 66 823,00 грн. за платіжним дорученням №7539 від 14.11.2019 (призначення платежу «Оплата за КАС зг. рахунку №СФ-000200 від 12.11.2019, в т.ч. ПДВ 11137,17).

14.11.2019, Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" поставлено Фермерському господарству "Альянс" добрива рідкі азотні КАС марки КАС 28 у кількості 19 480 тон на суму 112 993,74 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-000258 від 14.11.2019, а також товарно-транспортною накладною № Кк1411-15 від 14.11.2019.

У відповідності до видаткової накладної №РН00259 від 16.11.2019, Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" було поставлено Фермерському господарству "Альянс" добрива рідкі азотні КАС марки КАС 28 у кількості 23.160 тон на загальну суму 134 339,58 грн., що також підтверджується товарно-транспортною накладною №Кк1611-10 від 16.11.2019.

Крім того, на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури №СФ-000203 від 14.11.2019 на оплату 492 450,00 грн. за аміачну селітру фас у кількості 67,0 тн, за ціною 6 125,00 грн. без ПДВ за тону, за договором № 12/11 від 12.11.2019, виконуючи обумовлені сторонами зобов`язання, Фермерським господарством "Альянс" перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" 95 000,00 грн. (платіжне доручення № 7543 від 15.11.2019) та 397 450,00 грн. (платіжне доручення № 7628 від 09.12.2019 року), призначення платежу оплата за аміачну селітру зг. рах.№ СФ-000203 від 14.11.2019.

Доказів поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Фермерському господарству "Альянс" аміачної селітри на загальну суму 492 450,00 грн. матеріали справи не містили.

Фермерське господарство "Альянс" наполягало, що постачання останньому аміачної селітри у кількості 67,0 тон Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" не здійснювалося.

Враховуючи наведене Фермерське господарство "Альянс" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення за договором №12/11 від 12.11.2019 року 546 613,45 грн., що складається з: основної заборгованості у розмірі 511 939,78 грн., пені у розмірі 31 588,01 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 023,88 грн. та 3% річних у розмірі 2 061,78 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.07.2020 у справі №922/842/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Азотфострейд на користь Фермерського господарства Альянс основну заборгованість у розмірі 245 116,68 грн., пеню у розмірі 14 910,63 грн., 3% річних у розмірі 987,18 грн., а також судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 3 915,22 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фермерське господарство Альянс звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.07.2020 у справі №922/842/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог; рішення господарського суду Харківської області від 13.07.2020 у справі №922/842/20 в частині задоволення позовних вимог змінити стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Азотфострейд на користь Фермерського господарства Альянс основну заборгованість у розмірі 511 939,78 грн., пеню у розмірі 31 588,01 грн., 3% річних у розмірі 2061,78 грн., інфляційних втрат у розмірі 1023,88 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020, рішення господарського суду Харківської області від 13.07.2020 у справі №922/842/20 змінено. Викладено резолютивну частину рішення господарського суду Харківської області від 13.07.2020 у справі №922/842/20 у наступній редакції:

«Позов Фермерського господарства Альянс задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Азотфострейд (код 35579031) на користь Фермерського господарства Альянс (код 31374476) борг у сумі 511 939,78 грн., пеню у сумі 15 907,21 грн., 3% річних у сумі 2 061,78 грн., витрати по сплаті судового збору за звернення з позовом у сумі 7 948,63 грн.

В іншій частині позову відмовити.»

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 13.07.2020 у справі №922/842/20 залишено без змін.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Азотфострейд (код 35579031) на користь Фермерського господарства Альянс (код 31374476) витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою у сумі 11 922,95 грн.

22.12.2020 на виконання вищезазначеної постанови господарським судом видано відповідні накази.

Доказів добровільного виконання боржником постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 по справі №922/842/20 чи примусового стягнення заборгованості за виданими судом наказами матеріали справи не містять.

Вищезазначена постанова Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 по справі №922/842/20 на сьогоднішній день є такою, що набрала законної сили.

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

При цьому, частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із результатів розгляду заяви Фермерського господарства "Альянс" (вх.№4010 від 17.02.2021) боржником, останній визнає грошові вимоги кредитора Фермерського господарства "Альянс" в повному обсязі (а.с.40 т.3).

Розглянувши заяву (вх.№30492 від 30.12.2020) Фермерського господарства "Альянс" про визнання грошових вимог до боржника (з урахуванням результатів розгляду зазначених вимог боржником), розпорядником майна встановлено, що грошові вимоги на загальну суму 549 780,35 грн. основного боргу та 4 204,00 грн. витрат по сплаті судового збору є обґрунтованими та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (а.с.36-38 т.3).

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги кредитора Фермерського господарства "Альянс" () до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Акціонерного товариства "Дніпроазот" () на суму 567 046,82 грн. основного боргу та 4 204,00 грн. судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2019 між Акціонерним товариством "Дніпроазот" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (покупець) було укладено договір поставки хімічної продукції №152667 (надалі - Договір №152667) на поставку карбаміду марки Б (надалі - хімічна продукція) (а.с.51-53 т.2).

Відповідно до п.1.1. Договору №152667, постачальник зобов`язався протягом строку дії договору поставляти (передавати у власність) покупцю визначеним цим Договором та невід`ємними додатками до нього продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець - зобов`язався приймати таку продукцію та оплачувати її вартість в порядку і в строки, передбачені Договором та невід`ємними додатками до нього.

Відповідно до специфікації №1 від 26.02.2019 до Договору №152667, постачальник зобов`язався протягом періоду з 26.02.2019 по 31.03.2019 поставити покупцю хімічну продукцію (карбамід марки Б) кількістю 200,0 тонн на загальну суму 2 300 400,00 грн. (а.с.54 т.2).

Відповідно до специфікації №2 від 19.03.2019 до Договору №152667, постачальник зобов`язався протягом періоду з 19.03.2019 по 31.03.2019 поставити покупцю хімічну продукцію (карбамід марки Б) кількістю 600,0 тонн на загальну суму 6 840 000,00 грн. (а.с.55 т.2).

Відповідно до специфікації №3 від 02.04.2019 до Договору №152667, постачальник зобов`язався протягом періоду з 02.04.2019 по 30.04.2019 поставити покупцю хімічну продукцію (карбамід марки Б) кількістю 200,0 тонн на загальну суму 2 280 000,00 грн. (а.с.56 т.2).

Відповідно до специфікації №4 від 11.04.2019 до Договору №152667, постачальник зобов`язався протягом періоду з 11.04.2019 по 30.04.2019 поставити покупцю хімічну продукцію (карбамід марки Б) кількістю 300,0 тонн на загальну суму 3 360 600,00 грн. (а.с.57 т.2).

Згідно з п.3.1. Договору №152667, постачання хімічної продукції покупцю здійснюється постачальником на умові (базисі) поставки: EXW - склад постачальника (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. С.Х. Горобця,1), згідно Правил Міжнародної Торгової Палати (ICC), з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, в редакції 2010 р. (надалі - "ІНКОТЕРМС - 2010").

Пунктом 3.5. Договору №152667 сторони погодили, що після підписання специфікації на поставку хімічної продукції покупець, для поставки йому хімічної продукції, має направляти постачальнику належним чином оформлені письмові заявки на поставку (відвантаження) хімічної продукції із зазначенням в них бажаного графіку поставки (відвантаження). Заявки направляються постачальнику поштою, факсимільним зв`язком та/або на e-mail: . Покупець зобов`язаний зазначати у письмових заявках на постачання (відвантаження) хімічної продукції наступну обов`язкову інформацію:

- номер та дата даного Договору;

- номер та дата специфікації на поставку хімічної продукції, за якою необхідно поставити покупцю хімічну продукцію;

- найменування хімічної продукції, яку необхідно поставити покупцю;

- кількість Хімічної продукції, яку необхідно поставити покупцю в кожній партії;

- графік поставки (відвантаження) хімічної продукції в розрізі партій;

Письмові заявки покупця на поставку (відвантаження) хімічної продукції, в яких відсутня обов`язкова інформація, постачальник має право не розглядати.

У відповідності до п.3.10. Договору №152667, постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання по поставці хімічної продукції покупцю, з моменту надання певної кількості (партії) хімічної продукції в розпорядження покупця або вказаної ним особи (перевізникові, вантажоодержувачі) на складі постачальника. Датою поставки хімічної продукції є дата оформлення накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції (дата накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції). Ризик втрати чи пошкодження хімічної продукції, право власності на оплачену покупцем хімічну продукцію, а також обов`язок несення витрат, пов`язаних з хімічною продукцією, переходять від постачальника до покупця в момент виконання постачальником своїх зобов`язань по поставці хімічної продукції.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору №152667, по факту прибуття покупцем на склад постачальника, постачальник 26.02.2019 поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №1 до Договору №152667 у кількості 24,0 тонн на загальну суму 276 048,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000092 від 26.02.2019.

Для забезпечення виконання зобов`язань за специфікацією №1 до Договору №152667, згідно платіжного доручення №490 від 26.02.2019 покупець перерахував на користь постачальника грошові кошти в якості оплати хімічної продукції у розмірі 276 048,00 грн.

На виконання умов Договору №152667, по факту прибуття покупцем на склад постачальника, постачальник поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №2 до Договору №152667:

- 20.03.2019 у кількості 22,5 тонн на загальну суму 256 500,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000246 від 20.03.2019;

- 20.03.2019 у кількості 22,5 тонн на загальну суму 256 500,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000247 від 20.03.2019;

- 21.03.2019 у кількості 23,25 тонн на загальну суму 265 050,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000270 від 21.03.2019;

- 21.03.2019 у кількості 24,0 тонн на загальну суму 273 600,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000271 від 21.03.2019;

- 21.03.2019 у кількості 24,0 тонн на загальну суму 273 600,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000272 від 21.03.2019;

- 25.03.2019 у кількості 23,25 тонн на загальну суму 265 050,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000312 від 25.03.2019;

- 26.03.2019 у кількості 23,25 тонн на загальну суму 265 050,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000319 від 26.03.2019;

- 28.03.2019 у кількості 24,0 тонн на загальну суму 273 600,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск Хімічної продукції № A3-0000350 від 28.03.2019;

- 28.03.2019 у кількості 23,25 тонн на загальну суму 265 050,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000337 від 28.03.2019.

Як свідчать матеріали справи, для забезпечення виконання своїх зобов`язань за специфікацією №2 до Договору №152667, покупець перерахував на користь постачальника грошові кошти в якості оплати хімічної продукції згідно наступних платіжних доручень:

- платіжного доручення №573 від 20.03.2019 на суму 340 000,00 грн.;

- платіжного доручення №574 від 20.03.2019 на суму 108 000,00 грн.;

- платіжного доручення №575 від 20.03.2019 на суму 65 000,00 грн.;

- платіжного доручення №581 від 21.03.2019 на суму 465 000,00 грн.;

- платіжного доручення №572 від 21.03.2019 на суму 316 000,00 грн.;

- платіжного доручення №573 від 21.03.2019 на суму 31 250,00 грн.;

- платіжного доручення №598 від 25.03.2019 на суму 265 050,00 грн.;

- платіжного доручення №607 від 27.03.2019 на суму 110 000,00 грн.;

- платіжного доручення №608 від 27.03.2019 на суму 155 050,00 грн.;

- платіжного доручення №619 від 29.03.2019 на суму 180 000,00 грн.;

- платіжного доручення №620 від 29.03.2019 на суму 82 000,00 грн.;

- платіжного доручення №623 від 01.04.2019 на суму 70 000,00 грн.;

- платіжного доручення №624 від 01.04.2019 на суму 206 650,00 грн.

На виконання умов Договору №152667, по факту прибуття покупцем на склад постачальника, постачальник поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №3 до Договору № 15667:

- 05.04.2019 у кількості 23,25 тонни на загальну суму 265 050,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000438 від 05.04.2019;

- 09.04.2019 у кількості 24,0 тонни на загальну суму 273 600,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000481 від 05.04.2019;

- 09.04.2019 у кількості 24,0 тонни на загальну суму 273 600,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000482 від 05.04.2019.

Для забезпечення виконання своїх зобов`язань за специфікацією №3 до Договору №152667, покупець перерахував на користь постачальника грошові кошти в якості оплати хімічної продукції згідно наступних платіжних доручень:

- платіжного доручення №648 від 04.04.2019 на суму 100 000,00 грн.;

- платіжного доручення №647 від 05.04.2019 на суму 100 000,00 грн.;

- платіжного доручення №648 від 05.04.2019 на суму 65 050,00 грн.;

- платіжного доручення №663 від 09.04.2019 на суму 262 200,00 грн.;

- платіжного доручення №668 від 09.04.2019 на суму 75 000,00 грн.;

- платіжного доручення №678 від 12.04.2019 на суму 210 000,00 грн.

На виконання умов Договору №152667, по факту прибуття покупцем на склад постачальника, постачальник поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №4 до Договору №152667:

- 11.04.2019 у кількості 23,25 тонни на загальну суму 260 446,50 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск Хімічної продукції № АЗ-0000514 від 11.04.2019;

- 12.04.2019 у кількості 22,5 тонни на загальну суму 252 045,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск Хімічної продукції № АЗ-0000527 від 12.04.2019;

- 12.04.2019 у кількості 23,25 тонни на загальну суму 260 446,50 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск Хімічної продукції № АЗ-0000555 від 12.04.2019;

- 12.04.2019 у кількості 21,75 тонни на загальну суму 243 643,50 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск Хімічної продукції № АЗ-0000556 від 12.04.2019;

- 18.04.2019 у кількості 23,25 тонни на загальну суму 260 446,50 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск Хімічної продукції № АЗ-0000606 від 12.04.2019;

- 18.04.2019 у кількості 21,75 тонни на загальну суму 243 643,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск Хімічної продукції № АЗ-0000617 від 18.04.2019.

Для забезпечення виконання своїх зобов`язань за специфікацією №4 до Договору №152667, покупець перерахував на користь постачальника грошові кошти в якості оплати хімічної продукції відповідно наступних платіжних доручень:

- платіжного доручення №678 від 12.04.2019 на суму 238 080,00 грн.;

- платіжного доручення №683 від 12.04.2019 на суму 270 000,00 грн.;

- платіжного доручення №686 від 12.04.2019 на суму 234 090,00 грн.;

- платіжного доручення №693 від 17.04.2019 на суму 246 444,00 грн.;

- платіжного доручення №697 від 17.04.2019 на суму 14 002,50 грн.;

- платіжного доручення №699 від 18.04.2019 на суму 243 643,50 грн.;

- платіжного доручення №31 від 27.11.2019 на суму 50 000,00 грн.;

- платіжного доручення №34 від 28.11.2019 на суму 75 000,00 грн.;

- платіжного доручення №2 від 14.01.2020 на суму 41 000,00 грн.;

- листа №12/06 (залік зустрічних однорідних вимог) від 12.06.2020 на суму 31 780,00 грн.

Доказів оплати хімічної продукції № АЗ-0000617 від 18.04.2019 у розмірі 76 630,82 грн. (в т.ч. ПДВ 20%) матеріали справи не містять.

Як стверджує кредитор, станом на день подання заяви про визнання грошових вимог до боржника заборгованість боржника за поставлену хімічну продукцію за специфікацією №4 до Договору №152667 складає 76 630,82 грн.

Разом з цим, 17.04.2019 між Акціонерним товариством "Дніпроазот" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (покупець) було укладено договір поставки хімічної продукції №152876 (надалі - Договір №152876) на поставку карбаміду марки Б (надалі - хімічна продукція) (а.с.47-49 т.2).

Відповідно до п.1.1. Договору №152876, постачальник зобов`язався протягом строку дії договору поставляти (передавати у власність) покупцю визначеним цим Договором та невід`ємними додатками до нього продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець - зобов`язався приймати таку продукцію та оплачувати її вартість в порядку і в строки, передбачені Договором та невід`ємними додатками до нього.

У відповідності до Специфікації №1 до Договору №152876 постачальник зобов`язався протягом періоду з 17.04.2019 по 30.04.2019 поставити покупцю хімічну продукцію у обсязі 216,0 тонн загальною вартістю 2 441 644,00 грн. (а.с.50 т.2)

Відповідно до п.3.1. Договору №152876, постачання хімічної продукції покупцю здійснюється постачальником на умові (базисі) поставки СРТ - перевезення залізничним транспортом оплачене до залізничної станції на території України, вказаної у письмовій заявці на поставку (відвантаження) хімічної продукції, згідно Правил Міжнародної Торгової Палати (ICC), з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, в редакції 2010 р. (надалі - "ІНКОТЕРМС - 2010").

Пунктом 3.5. Договору №152876 передбачено, що після підписання специфікації на поставку хімічної продукції покупець, для поставки йому хімічної продукції, має направляти постачальнику належним чином оформлені письмові заявки на поставку (відвантаження) хімічної продукції із зазначенням в них бажаного графіку поставки (відвантаження). Заявки направляються постачальнику поштою, факсимільним зв`язком та/або на e-mail: геа. Покупець зобов`язаний зазначати у письмових заявках на постачання (відвантаження) хімічної продукції наступну обов`язкову інформацію:

- номер та дата даного Договору;

- номер та дата специфікації на поставку хімічної продукції, за якою необхідно поставити покупцю хімічну продукцію;

- найменування хімічної продукції, яку необхідно поставити покупцю;

- кількість хімічної продукції, яку необхідно поставити покупцю в кожній партії;

- графік поставки (відвантаження) хімічної продукції в розрізі партій;

- повне найменування вантажоодержувачів із зазначенням їх повної і точної адреси;

- коди вантажоодержувачів;

- найменування залізниць, коди та найменування станцій призначення вантажу (хімічної продукції);

- місця вивантаження хімічної продукції (з подачею на під`їзну колію вантажоодержувача чи ні).

Письмові заявки покупця на поставку (відвантаження) хімічної продукції, в яких відсутня обов`язкова інформація, постачальником має право не розглядати.

Пунктом 3.8. Договору №152876 сторони погодили, що постачання хімічної продукції здійснюється залізничним транспортом у призначеному для її перевезення рухомому складі. Хімічна продукція постачається у власних (орендованих) вагонах постачальника. Сторони вправі окремо письмово погодити постачання хімічної продукції у вагонах, що надаються покупцем.

У відповідності до п.3.9. Договору №152876, постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання по поставці хімічної продукції покупцю, з моменту передачі певної кількості (партії) хімічної продукції першому перевізникові задля її доставки до вказаної покупцем залізничної станції на території України. Датою поставки хімічної продукції є дата передачі хімічної продукції першому перевізникові вантажу (хімічної продукції), яка зазначена у накладній (електронній накладній) на перевезення вантажу. Ризик втрати чи пошкодження хімічної продукції, право власності на хімічну продукцію, а також обов`язок несення витрат, пов`язаних з хімічною продукцією, переходять від постачальника до покупця в момент виконання постачальником своїх зобов`язань по поставці хімічної продукції.

Як свідчать матеріали справи, 17.04.2019 покупець направив, а постачальник отримав, письмову заявку вих.№17-1 (вх.№1836 від 17.04.2019) за Договором №152876 з проханням поставити хімічну продукцію у кількості двох вагонних норм на: Станцію призначення: Шевченкове - Південне, Південна залізниця (код станції 430508, 1 вагон) та на Станцію призначення: Вовчанськ, Південна залізниця (код станції 433506,1 вагон).

На виконання умов Договору №152876 та письмової заявки покупця, постачальник поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №1 до Договору №152876 наступним чином:

- 22.04.2019, згідно квитанції на перевезення вантажу №45422052 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7896 від 22.04.2019, поставлено хімічну продукцію у кількості 54,0 тонн загальною вартістю 610 416,00 грн. до станції призначення: Шевченкове - Південне, Південна залізниця (код станції 430508);

- 22.04.2019, згідно квитанції на перевезення вантажу №45422060 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7897 від 22.04.2019, поставлено хімічну продукцію у кількості 54,0 тонн загальною вартістю 610 416,00 грн. до станції призначення: Вовчанськ, Південна залізниця (код станції 433506) (а.с.58-59 т.20).

Для забезпечення виконання зобов`язання за Договором №152876, покупець перерахував на користь постачальника наступні грошові кошти в якості оплати хімічної продукції:

- згідно платіжного доручення №701 від 18.04.2019 на суму 373 032,00 грн. та платіжного доручення №702 від 18.04.2019 на суму 237 384,00 грн., покупець здійснив оплату хімічної продукції згідно квитанції на перевезення вантажу №45422052 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7896 від 22.04.2019 на загальну суму 610 416,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №706 від 19.04.2019 на суму 120 000,00 грн. покупець здійснив оплату хімічної продукції згідно квитанції на перевезення вантажу №45422060 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7897 від 22.04.2019 на загальну суму 120 000,00 грн. Вартість неоплаченої хімічної продукції згідно квитанції на перевезення вантажу №45422060 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7897 від 22.04.2019 становить 490 416,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20%).

Як стверджує кредитор, станом на день подання заяви про визнання грошових вимог до боржника заборгованість боржника за поставлену хімічну продукцію за специфікацією №1 до Договору №152876 складає 490 416,00 грн.

Таким чином, у зв`язку з порушенням боржником умов Договорів №152876 та №152667 щодо повної оплати хімічної продукції, загальна заборгованість боржника перед кредитором складає 567 046,82 грн.

Кредитор листами від 10.05.2019 №947/01-6, від 17.05.2019 №997/01-6, від 10.06.2019 №351, від 21.06.2019 №1228/01-6 неодноразово звертався з проханнями до боржника погасити вищезазначену заборгованість (а.с.152-155 т.2).

Проте, як стверджує кредитор борг не був погашений боржником.

Зазначене також підтверджується листами боржника від 02.05.2019 №02, від 14.05.2019 №73, від 16.01.2019 №16/01, від 16.06.2020 №16/06, від 01.07.2020 №01/07, якими останній просив кредитора у зв`язку із складною фінансовою ситуацією на підприємстві, зокрема, перенести строк оплати (а.с.156-160 т.2).

Як вбачається із результатів розгляду заяви Акціонерного товариства "Дніпроазот" (вх.№4009 від 17.02.2021) боржником, останній визнає грошові вимоги кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" в повному обсязі (а.с.189 т.2).

Так, пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що кредитор свої зобов`язання за договорами поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та № 152667 від 26.02.2019 виконав належним чином та у строк встановлений відповідними договорами.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, п.3.7. Договору поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та п.3.8. Договору поставки хімічної продукції №152667 від 26.02.2019 сторони погодили, що постачання партії хімічної продукції за умови повної сплати покупцем попередньої оплати вартості хімічної продукції.

В частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як стверджує кредитор та не заперечує боржник, у останнього за договорами поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та №152667 від 26.02.2019 по теперішній час існує заборгованість у загальному розмірі 567 046,82 грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що боржник про наявність заборгованості у загальному розмірі 567 046,82 грн. за договорами поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та №152667 від 26.02.2019 не заперечує, суд дійшов висновку, що заборгованість за відповідними договорами у розмірі 567 046,82 грн. кредитором належним чином доведена.

Разом з цим, розглянувши заяву (вх.№29590 від 18.12.2020) Акціонерного товариства "Дніпроазот" про визнання грошових вимог (з урахуванням результатів розгляду зазначених вимог боржником), розпорядником майна встановлено, що грошові вимоги на загальну суму 567 046,82 грн. основного боргу та 4 204,00 грн. витрат по сплаті судового збору є обґрунтованими та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (а.с.185-187 т.2).

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" () до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" () на суму 1 451 500,00 грн. основного боргу, 450 491,80 грн. пені, 189 933,87 грн. 3% річних, 762 103,46 грн. інфляційних нарахувань, 46 560,44 грн. судового збору за подання позовної заяви, 93 120,87 грн. судового збору за подання касаційної скарги, 69 840,46 грн. повернення грошових коштів, сплачених на підставі постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, та 4 204,00 грн. судових витрат.

Заявлені вимоги кредитора обґрунтовано набранням законної сили постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 та ухвалою господарського суду Харківської області від 20.01.2021 по справі №922/2046/19.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується вищезазначеними рішеннями суду, 01.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна", в якій просило суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" заборгованість в розмірі 1 701 500,00 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" пеню в розмірі 450 491,80 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" три проценти річних в розмірі 189 933,87 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" інфляційні нарахування в розмірі 762 103,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №13/09/15 від 21.01.2015, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна", право вимоги за яким відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) б/н від 27.12.2016.

Як вбачається з матеріалів справи №922/3529/20 та підтверджується постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 по справі №922/2046/19, 21.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (покупець) укладено договір поставки №13/09/15 (далі - договір поставки-1), за умовами п.1.2 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець - прийняти у свою власність та оплатити у строк, встановлений договором, товар. Найменування, кількість, одиниця виміру, упаковка, ціна, загальна вартість, умови оплати і строк поставки кожної партії товару визначаються сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору поставки-1 ціна товару є договірною, вказується з урахуванням ПДВ, встановлюється у гривнях за одиницю товару та узгоджується в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору. Загальна орієнтовна сума (вартість) договору становить 18.000.000,00грн., ПДВ 20% - 3.600.000,00грн., а всього разом з ПДВ - 21.600.000,00грн. Остаточна загальна сума (вартість) договору визначається виходячи із суми вартості товару, поставленого за специфікаціями, підписаними сторонами та/або зазначеної в товаросупровідних документах (видаткових накладних).

Згідно з п.4.2 договору поставки-1 оплата здійснюється покупцем шляхом 100% попередньої оплати за партію товару на поточний рахунок постачальника, якщо інше не зазначено в специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору. При здійсненні оплати за товар покупець зобов`язаний в призначенні платежу вказати номер і дату рахунку-фактури, на підставі якого здійснено оплату товару. У разі, якщо покупець при оплаті товару не вказує номера, дати рахунку-фактури, то постачальник має право зарахувати грошові кошти, отримані від покупця, у рахунок виконання грошових зобов`язань покупця по оплаті рахунків-фактур, за якими товар був отриманий, але не оплачений покупцем.

За умовами п.6.7 договору поставки-1 фактична кількість поставленого покупцю постачальником товару підтверджується видатковою накладною або комплектом товарно-транспортних документів, а саме залізничною накладною або товарно-транспортною накладною, яка слідує з товаром до станції призначення.

У разі недотримання термінів оплати, які узгоджені сторонами, покупець виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку Украйни, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого у строк товару за кожен день прострочення (п.8.6 договору поставки-1).

Пунктом 8.9 договору поставки-1 сторони погодили, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої цим договором, встановлюється тривалістю у три роки.

Договір набуває чинності з моменту (дати) його підписання і діє по 31.12.2016, а в частині розрахунків - до повного завершення взаємних розрахунків сторін (п.11.5 договору поставки-1 у редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2015).

Згідно зі специфікацією №1/16 від 24.06.2016 до договору поставки-1 Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" взяло на себе зобов`язання поставити карбамідно-аміачну суміш наливом у цистернах у кількості 1.000 тон (±10%) на загальну вартість 5 175 000,00 грн. з ПДВ, строк поставки - червень-липень 2016 року.

За умовами пункту 5 названої специфікації сторони погодили, що покупець здійснює оплату вартості товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі 100% загальної вартості об`єму товару, яка зазначена в п.2 даної специфікації, на умовах оплати у строк до 11.07.2016 включно.

Факт поставки третьою особою відповідачу на виконання умов договору поставки-1 та специфікації №1/16 від 24.06.2016 карбамідно-аміачної суміші в кількості 988,64т загальною вартістю 5.116.212,00 грн. підтверджується наявною у матеріалах справи видатковою накладною №1284 від 02.07.2016.

Для оплати названого товару Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" рахунок-фактуру №1033 від 24.06.2016.

Як свідчать наявні в матеріалах справи банківські виписки, відповідач перерахував на рахунок третьої особи грошові кошти:

- 15.12.2016 згідно платіжного доручення №2157 - 400.000,00грн. (призначення платежу - оплата за КАС зг.рах.1073 від 04.07.2016);

- 15.12.2016 згідно платіжного доручення №2147 - 1.355.076,00 грн. (призначення платежу - оплата за КАС зг.рах.1073 від 04.07.2016);

- 26.12.2016 згідно платіжного доручення №2199 - 200.000,00 грн. (призначення платежу - оплата за КАС зг.рах.1073 від 04.07.2016);

- 26.12.2016 згідно платіжного доручення №2191 - 200.000,00 грн. (призначення платежу - оплата за КАС зг.рах.1073 від 04.07.2016);

- 27.12.2016 згідно платіжного доручення №2209 - 100.000,00 грн. (призначення платежу - оплата за КАС зг.рах.1073 від 04.07.2016).

Разом з тим, за змістом листа б/н від 27.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" просило Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" вважати оплатою за карбамідно-аміачну суміш згідно з рахунком №1033 від 24.06.2016 (договір поставки-1) наступні оплати: в сумі 1 171 115,00 грн. (платіжне доручення №2147 від 15.12.2016 - частково), в сумі 400 000,00 грн. (платіжне доручення №2157 від 15.12.2016), в сумі 200 000,00грн. (платіжне доручення №2199 від 26.12.2016), в сумі 200 000,00 грн. (платіжне доручення №2191 від 26.12.2016), в сумі 100 000,00 грн. (платіжне доручення №2209 від 27.12.2016).

27.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" (цедент), Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (цесіонарій) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (боржник) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) (далі - договір цесії), за умовами п.1 якого цедент відступає (передає) цесіонарієві, а цесіонарій набуває права вимоги, що належить цедентові, і стає новим кредитором за зобов`язанням боржника за договором поставки №13/09/15 від 21.01.2015, укладеним між цедентом і боржником на суму 3 000 000,00грн. з ПДВ.

Відповідно до п.2 договору цесії цесіонарій набуває право вимагати від боржника здійснити оплату частини боргу за договором поставки на суму 3.000.000,00грн. з ПДВ, а також до цесіонарія переходять всі права цедента за договором поставки в обсязі, пропорційному сумі 3.000.000,00грн. з ПДВ, і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі права на стягнення відсотків, штрафних санкцій тощо.

Право вимоги, яка відступається цесіонарієві, засвідчується наступним: договором поставки, специфікацією №1/16 від 24.06.2016 до договору поставки та видатковою накладною №1284 від 02.07.2016р., за якими цедент передав боржнику товар, частина якого на загальну суму 3 000 000,00 грн. з ПДВ не оплачена боржником (п.3 договору цесії).

Згідно з п.5 договору цесії за відступлення права вимоги цесіонарій має сплатити на рахунок цедента грошову суму, зазначену у пункті 1 цього договору, до 06.01.2017 включно.

Пунктом 6 договору цесії сторони погодили, що боржник зобов`язаний здійснити оплату частини боргу за договором поставки за вимогою цесіонарія в упродовж 7 банківських днів з моменту отримання такої вимоги шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок цесіонарія, вказаний у п.20 цього договору. Сторони мають право на зарахування зустрічних однорідних вимог.

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору (порушення договору), сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством (п.8 договору цесії).

За умовами п.15 строк договору цесії починає свій перебіг з 27.12.2016 та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків по ньому.

27.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" (цедент) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (цесіонарій) склали акт приймання-передачі права вимоги та акт приймання-передачі документів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" на виконання пункту 5 договору цесії сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" грошові кошти у загальному розмірі 3000000,00 грн. згідно платіжних доручень №1024 від 29.12.2016 на суму 1000000,00 грн., №26435 від 29.12.2016 на суму 1 000 000,00 грн., №1168 від 29.12.2016 на суму 1000000,00 грн. (призначення платежу « 1-7171-УК За товар зг.Договору відступлення права вимоги від 27.12.2016р…»).

28.12.2016 на виконання п.6 договору цесії Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" вимогу №0020-225/16 про сплату грошових коштів у розмірі 3000000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" 29.12.2016 надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" лист (вих.№0020-227/16), в якому просило оплати здійснені згідно платіжних доручень №26435 від 29.12.2016, №1168 від 29.12.2016, №1024 від 29.12.2016 вважати проведеними з такими призначеннями платежу: "Згідно з договором відступлення права вимоги (цесії) від 27.12.2016 року".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн. згідно платіжного доручення №242 від 09.02.2017 і 20000,00 грн. згідно платіжного доручення №938 від 13.07.2017.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" (покупець) 21.03.2017 укладено договір поставки №21/03 (далі - договір поставки-2), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар у кількості та на умовах, визначених даним договором, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.4.1 договору поставки-2 оплата товару здійснюється згідно з додатками до договору. Оплата вартості партії товару проводиться покупцем прямим банківським перерахуванням на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури.

Згідно з п.3 додатку №1 до договору поставки-2 оплата за товар здійснюється протягом 5 (п`яти) календарних днів включно з дати поставки товару на підставі виставленого рахунку-фактури та видаткових накладних шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою поставки товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній.

Згідно видаткової накладної №РН-0000096 від 04.04.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" товар (селітра аміачна ДЕСТ 2-2013) на суму 478 500,26 грн.

10.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу (далі - договір переведення боргу), за умовами п.1.1 якого предметом договору (правочину) є правовідносини сторін з переведення боргу за договором №21/03 від 21.03.2017, що було укладено між кредитором та первісним боржником, та видатковою накладною №96 від 04.04.2017, складеною на виконання умов договору №21/03 від 21.03.2017.

Відповідно до п.1.2 договору переведення боргу станом на дату його укладення сума невиконаних первісним боржником зобов`язань, строк виконання яких настав, складає 478 500,00грн., що підтверджується договором №21/03 від 21.03.2017, видатковою накладною №96 від 04.04.2017.

Згідно з п.1.3 договору переведення боргу за згодою кредитора, первісний боржник у зобов`язанні, передбаченому в пункті 1.2 договору, замінюється новим боржником.

За умовами пунктів 2.1, 2.4, 2.5 договору переведення боргу новий боржник зобов`язується виконати зобов`язання первісного боржника, а саме: провести розрахунки по договору №21/03 від 2017р. відповідно до п.1.1 даного договору на загальну суму 478 500,00 грн. За проведений розрахунок з кредитором на вимогу нового боржника, первісний боржник зобов`язується сплатити новому боржнику суму в розмірі 478 500,00 грн. у строк по 31.08.2017 включно. Сторони мають право провести зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, 08.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (сторона 2) укладена угода про зарахування зустрічних однорідних вимог (далі - угода), за умовами пунктів 1, 2 якої сторона 2 (відповідач) має перед стороною 1 (позивачем) непогашене грошове зобов`язання у сумі 2 680 000,00 грн., яке виникло па підставі договору відступлення права вимоги (цесії) від 27.12.2016, укладеним між стороною 2 (відповідачем), стороною 1 (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" (третьою особою). Строк виконання грошового зобов`язання у сумі 478 500,00 грн. із загальної суми боргу для сторони 2 (відповідача) настав. Сторона 1 (позивач) має перед стороною 2 (відповідачем) непогашене грошове зобов`язання у сумі 478 500,00 грн., що виникло на підставі договору про переведення боргу від 10.04.2017, укладеного між стороною 1 (позивачем), стороною 2 (відповідачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" (третьою особою). Строк виконання грошового зобов`язання у сумі 478 500,00 грн. для сторони 1 (позивача) настав.

За змістом п.5 угоди, керуючись ст.601 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у пунктах 1 і 2 угоди, і таким чином з моменту підписання цієї угоди вважатимуть:

- зобов`язання сторони 2 (відповідача) перед стороною 1 (позивачем) (п.1 угоди) таким, що припинено частково у розмірі 478 500,00 грн. та становить 2201500,00 грн., строк виконання по ньому для сторони 2 (відповідача) ще не настав;

- зобов`язання сторони 1 (позивача) перед стороною 2 (відповідачем) (п.2 угоди) таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості сторони 1 (позивача) перед стороною 2 (відповідачем) немає.

Після укладення угоди Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" грошові кошти у наступних розмірах: 100000,00 грн. (платіжне доручення №1120 від 11.08.2017); 70 000,00 грн. (платіжне доручення №1523 від 19.10.2017); 60 000,00 грн. (платіжне доручення №1710 від 13.11.2017); 90000,00 грн. (платіжне доручення №34 від 11.09.2018); 30 000,00 грн. (платіжне доручення №39 від 12.09.2018); 80 000,00 грн. (платіжне доручення №41 від 12.09.2018).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" 11.03.2019 складено та підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 до 11.03.2019, відповідно до якого станом на дату підписання акту Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" у розмірі 1 771 500,00 грн.

Разом з тим, після підписання названого акту звірки Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" грошові кошти у наступних розмірах: 50 000,00 грн. (платіжне доручення №568 від 19.03.2019); 10 000,00 грн. (платіжне доручення №739 від 08.05.2019); 10 000,00 грн. (платіжне доручення №14 від 18.06.2019).

Неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" зобов`язань за договором поставки №13/09/15 від 21.01.2015, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна", право вимоги за яким відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) б/н від 27.12.2016, стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" з розглядуваним позовом до суду.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.08.2019 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" основний борг у сумі 1 701 500,00 грн., пеню у сумі 450 491,80 грн., три відсотки річних у сумі 189 933,87 грн., інфляційні втрати у сумі 762 103,46 грн. та судовий збір у розмірі 46 710,45 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" з вищезазначеним рішенням господарського суду Харківської області від 28.08.2019 не погодилось, у зв`язку з чим звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на відповідне рішення.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, рішення господарського суду Харківської області від 28.08.2019 у справі №922/2046/19 скасовано. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення заборгованості відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у сумі 69 840,66 грн..

03.01.2020 на виконання вищезазначеної постанови господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Оскільки за приписами ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" добровільно виконало вищезазначену постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, перерахувавши на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" грошову суму у розмірі 69 840,66 грн.

Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", не погоджуючись з вищезазначеною постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2020, постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у справі №922/2046/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Оскільки справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснювався.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020, рішення господарського суду Харківської області від 28.08.2019 у справі №922/2046/19 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" () основний борг у сумі 1 701 500,00 грн., пеню у сумі 450 491,80 грн., 3% річних у сумі 189 933,87 грн., інфляційні у сумі 762 103,46 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у сумі 46 560,44 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" () судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 93 120,87 грн.

При ухваленні вищезазначеної постанови від 05.08.2020 Східним апеляційним господарським судом питання про поворот виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 вирішено не було.

02.09.2020 на примусове виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 по справі №922/2046/19 видано відповідні накази.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", не погоджуючись з постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020, звертався з касаційною скаргою до Верховного Суду, проте ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2020 відповідну касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у справі №922/2046/19 повернуто скаржнику.

22.12.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" звернувся до господарського суду Харківської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" із заявою про поворот виконання рішення, в якій просить суд здійснити поворот виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у справі 922/2046/19 шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" () судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 69840,66 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.01.2021 заяву (вх.№5301 від 22.12.2020) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" про поворот виконання рішення задоволено. В поворот виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у справі №922/2046/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" суму сплаченого судового збору у розмірі 69 840,66 грн.

20.01.2021 на примусове виконання вищезазначеної ухвали суду видано відповідний наказ.

Постанова Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 та ухвала господарського суду Харківської області від 20.01.2021 по справі №922/2046/19 на сьогоднішній день є такими, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

При цьому, частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів добровільного виконання боржником постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 та ухвала господарського суду Харківської області від 20.01.2021 по справі №922/2046/19 чи примусового стягнення заборгованості за виданими судом наказами на виконання зазначених рішень суду матеріали справи не містять.

Як вбачається із результатів розгляду заяви (вх.№30564 від 31.12.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" про визнання грошових вимог боржником, останній визнає грошові вимоги кредитора, а саме: основної заборгованості в розмірі 1 701 500,00 грн., пеня в сумі 450 491,80 грн., 3% річних в сумі 189 933,87 грн., інфляційні нарахування в сумі 762 103,46 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 46 560,44 грн., судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 93 120,87 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 69 840,66 грн. та судового збору у розмірі 4 204,00 грн.

Розглянувши заяву (вх.№30564 від 31.12.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" про визнання грошових вимог боржника (з урахуванням результатів розгляду зазначених вимог боржником), розпорядником майна встановлено, що грошові вимоги на загальну суму 3 313 551,10 грн. є обґрунтованими та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд". Проте, розпорядник майна не погоджується з судовим збором у розмірі 4 204,00 грн., які визнає боржник, у зв`язку із тим, що дана сума Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" у заяві про визнання грошових вимог не заявлялась.

Також, боржник у відзиві (вх.№11377 від 18.05.2021) повідомив суд про те, що 01.03.2021 між ТОВ «Укравтозапчастина» та ТОВ «Оптимус Еліт» було укладено договір цесії №01/03Ц, відповідно до п.1.1 якого первісний кредитор відступає право грошової вимоги в загальному розмірі 1700 000,00 грн. до боржника. 09.03.2021 року на виконання вищевказаного договору та відповідно до платіжного доручення №132 ТОВ «Оптимус Еліт» перерахував на користь ТОВ «Укравтозапчастина» 150 000,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата за договором цесії №01/03Ц від 01.03.2021, що є частковим погашенням боргу ТОВ «Азотфострейд» перед ТОВ «Укравтозапчастина».

Як вбачається з наданих представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" пояснень (вх.№4037 від 16.06.2021), 01.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (первісний кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимус Еліт» (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» (боржник) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №01/03Ц (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором, первісний кредитор частково, в розмірі 250 000,00 грн. відступає своє право вимоги основного боргу до боржника, що виникло на підставі укладення договору відступлення права вимоги (цесії) від 27.12.2016 та підтверджено постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у справі №922/2046/19 (далі - «боргове зобов`язання»), а новий кредитор заміняє первісного кредитора, як сторону в борговому зобов`язанні в частині розміру відступленого права вимоги (250000,00 грн.), та приймає (набуває) на себе право вимоги оплати за договором відступлення права вимоги (цесії) від 27.12.2016. Боржник, в свою чергу, - не заперечує проти даного відступлення права вимоги та визнає, що приймає вимоги нового кредитора як належні та законні.

Згідно з п.1.2. Договору, сума заборгованості боржника перед первісним кредитором, яка первісним кредитором відступається (передається), а новим кредитором набувається складає разом: 250 000,00 грн.

Пункт 1.3. Договору передбачає, що всього за відступлення права вимоги за даним Договором новий кредитор сплачує первісному кредитору 250 000,00 грн.

За змістом п.1.4. Договору розрахунок між новим кредитором та первісним кредитором за цим Договором здійснюється шляхом безготівкового перерахунку новим кредитором суми, вказаної в п.1.3. цього Договору на рахунок первісного кредитора в строк до 01 червня 2021 року. Сторони погодили, що боргове зобов`язання боржника підлягає виконанню в будь-який дозволений законом спосіб на ім`я нового кредитора.

Пункт 1.5. Договору встановлює, що моментом переходу відступлених прав від первісного кредитора до нового кредитора (далі - «дата відступлення») вважається дата підписання даного Договору.

На виконання умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимус Еліт» сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" грошові кошти в загальному розмірі 250 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №132 від 09.03.2021 на суму 150 000,00 грн. та платіжним дорученням №452 від 24.05.2021 на суму 100 000,00 грн.

Передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (ч. 1 ст. 512 ЦКУ). Внаслідок вчинення правочину новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦКУ).

Договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що й договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦКУ).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений лише в тому разі, якщо таку заборону встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦКУ), при цьому згода боржника на заміну кредитора не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦКУ).

Відповідно до ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З урахуванням укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) №01/03Ц від 01.03.2021 та оплат, які були проведені на його виконання, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" підтримує власні грошові кредиторські вимоги, просить суд їх визнати та включити до реєстру вимог кредиторів в розмірі 3 063 551,10 грн., які складаються з:

- суми основного боргу (сума основного боргу, яка виникла на підставі договору поставки №13/09/15 від 21.01.2015 року, право вимоги за яким кредитор набув відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 27.12.2016, що підтверджено постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 року у справі №922/2046/19, яка в подальшому зменшена за фактом укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) №01/03Ц від 01.03.2021 та оплат, проведених на виконання цього договору, у загальному розмірі 1 451 500,00 грн.;

- пені (неустойка, нарахована відповідно до умов договору поставки №13/09/15 від 21.01.2015 року, право вимоги якої кредитор набув згідно з договором про відступлення права вимоги (цесії) від 27.12.2016, що підтверджено постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 року у справі №922/2046/19) у загальному розмірі 450 491,80 грн.;

- річних процентів (три проценти річних, які нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання боржником грошових зобов`язань за договором поставки №13/09/15 від 21.01.2015, право вимоги за якими кредитор набув відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 27.12.2016, що підтверджено постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 року у справі №922/2046/19) у загальному розмірі 189 933,87 грн.;

- інфляційних нарахувань (сума втрат кредитора від інфляційних процесів, яка нарахована згідно з ч.2 ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання боржником грошових зобов`язань за договором поставки №13/09/15 від 21.01.2015, право вимоги за якою кредитор набув відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 27.12.2016, що підтверджено постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у справі №922/2046/19) у загальному розмірі 762 103,46 грн.;

- судового збору (сума судового збору, сплаченого кредитором за подання позовної заяви у справі №922/2046/19 в розмірі 46 560,44 грн. (підтверджено постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у справі №922/2046/19), касаційної скарги у справі №922/2046/19 в розмірі 93 120,87 грн. (підтверджено постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 року у справі №922/2046/19) та апеляційної скарги в розмірі 69 840,46 грн., сплаченої кредитором боржникові на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у справі №922/2046/19, яка згодом була скасована) у загальному розмірі 209 521,97 грн.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши доводи сторін та враховуючи те, що відповідний договір про відступлення права вимоги (цесії) №01/03Ц від 01.03.2021 не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, суд виходячи з принципу правомірності цього правочину, вважає за можливе кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" розглядати з урахуванням обставин, викладених у поясненнях (вх.№4037 від 16.06.2021).

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" () до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () на суму 1 451 500,00 грн. основного боргу, 450 491,80 грн. пені, 189 933,87 грн. 3% річних, 762 103,46 грн. інфляційних нарахувань, 46 560,44 грн. судового збору за подання позовної заяви, 93 120,87 грн. судового збору за подання касаційної скарги, 69 840,46 грн. повернення грошових коштів, сплачених на підставі постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, при звернення із заяву (вх.№30564 від 31.12.2020) про визнання грошових вимог боржника Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" було сплачено суму судового збору за подання даної заяви у розмірі 4 204,00 грн., яка є документально підтвердженою та підлягає визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

5. Головного управління Державної податкової служби у Харківській області () на суму 213 001,60 грн. основного боргу, 45 347,81 грн. штрафних санкцій, 776,56 грн. пені та 4 540,00 грн. судових витрат.

Згідно зі статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.09.2020 здійснено державну реєстрацію Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу ДПС України (ідентифікаційний код 43983495).

Грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до боржника обґрунтовані наявністю грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями та самостійно платником податків у податкових деклараціях та звітах.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як свідчать матеріали справи, боржником до податкової служби було подано податкову декларацію з податку на додану вартість № від 17.03.2020, термін сплати 30.03.2020 у сумі 28 909,00 грн. Боржником сплачено податок у розмірі 5 403,40 грн. Податок у розмірі 23 505,60 грн. згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.03.2020 не сплачено.

Також, боржником до податкової служби було подано податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20.10.2020, термін сплати 30.10.2020 у сумі 189 496,00 грн. Податок у розмірі 189 496,00 грн. згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.10.2020 не сплачено.

Загальна сума боргу за вищезазначеними податковими деклараціями складає 213 001,60 грн.

Разом з цим, за результатами проведення Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" з питань дотримання термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість, податковою службою було встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, на підставі чого Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області було складено відповідні акти №1870/20-40-56-04-05/35579031 від 13.07.2020 та №2212/20-40-56-04-05/35579031 від 02.09.2020.

У зв`язку із порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" норм Податкового кодексу України, Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області було сформовано та направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2020, термін сплати 11.08.2020 у сумі 0,01 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2020, термін сплати 11.08.2020 у сумі 9 612,6 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2020, термін сплати 11.08.2020 у сумі 211,8 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020, термін сплати 01.10.2020 у сумі 15 144,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020, термін сплати 01.10.2020 у сумі 16 702,52 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020, термін сплати 01.10.2020 у сумі 3 676,88 грн.

Також, Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області нараховано боржнику мораторну пеню з 12.08.2020 по 16.12.2020 у загальній сумі 776,56 грн., з яких:

- у сумі 240,16 грн. нараховано з 12.08.2020 по 16.12.2020 на податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2020;

- у сумі 5,29 грн. нараховано з 12.08.2020 по 16.12.2020 на податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2020;

- у сумі 226,42 грн. нараховано з 02.10.2020 по 16.12.2020 на податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020;

- у сумі 249,72 грн. нараховано з 02.10.2020 по 16.12.2020 на податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020;

- у сумі 54,97 грн. нараховано з 02.10.2020 по 16.12.2020 на податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020.

Ураховуючи правову природу заявлених кредиторських вимог, розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судом з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами ПК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство.

Положеннями п.1.1 ст.1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно ч.14.1.157. ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до ч. 14.1.175. ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 46.1. статті 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно ч. 54.1. ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до ч.54.3. ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3. частини 54.3. цієї статті).

Частиною 57.1. статті 57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до 50.1. статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені. У разі якщо показники оприлюдненої разом з аудиторським звітом річної фінансової звітності зазнали змін порівняно з показниками звіту про фінансовий стан (баланс) та звіту про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіту про фінансові результати), що подаються разом з податковою декларацією згідно з абзацом другим пункту 46.2 статті 46 цього Кодексу, та такі зміни вплинули на показники раніше поданої річної податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний податковий (звітний) період, платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають уточнюючий розрахунок до річної податкової декларації у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним.

Згідно ч. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до ч.58.2. ст.58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 41 ПК України податкові органи віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб`єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до ст.78 ПК України.

Пунктом 102.1 ст.102 ПК України надано право контролюючому органу, крім випадків, визначених п.102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст.39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У п.102.4 ст.102 ПК України, зокрема, визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п.102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Пункт 101.1 ст.101 ПК України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в п.101.2 цієї статті, під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ПК України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним у силу ст.101 ПК України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону).

Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (аналогічного правового висновку дійшов зокрема, Касаційний адміністративний суду у складі Верховного Суд у постановах від 06.02.2018 у справі № К/9901/99/17 (807/2097/16), від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16, Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду у постановах від 19.09.2019 у справі № 910/11620/18, від 31.10.2019 у справі № 925/1242/15, від 05.12.2019 у справі № 910/1678/19, від 15.10.2020 у справі №910/8428/18).

Тому при розгляді грошових вимог контролюючого органу до боржника, як платника податків, заявлених на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення податкових перевірок боржника, господарському суду належить перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу, який у п.102.4 ст.102 ПК України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення та застосування якого є імперативним (аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 923/1092/16, від 17.04.2019 № 43/75-15/7-б, від 19.09.2019 № 910/11620/18, від 24.10.2019 у справі № 906/665/17 ).

У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у поставі від 06.02.2018 у справі № 807/2097/16 (К/9901/99/17).

З аналізу змісту цих норм вбачається, що спеціальним законом встановлено граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, нарахованого платнику податків за результатами податкової перевірки, який становить 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону).

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом не було пропущено строки давності для стягнення податкового боргу, визначені спеціальними нормами статті 102 ПК України.

Як вбачається із результатів розгляду заяви (вх.№1168 від 19.01.2021) начальника Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання грошових вимог боржником, останній визнає грошові вимоги кредитора, а саме: 213 001,60 грн. основного боргу, 45 347,81 грн. штрафних санкцій, 776,56 грн. пені.

Розглянувши заяву (вх.№1168 від 19.01.2021) начальника Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання грошових вимог (з урахуванням результатів розгляду зазначених вимог боржником), розпорядником майна встановлено, що грошові вимоги у розмірі 213 001,60 грн. основного боргу, 45 347,81 грн. штрафних санкцій, 776,56 грн. пені та 4 540,00 грн. судових витрат є обґрунтованими та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги кредитора Головного управління Державної податкової служби у Харківській області () до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () у розмірі 213 001,60 грн. основного боргу, 45 347,81 грн. штрафних санкцій, 776,56 грн. пені та 4 540,00 грн. судових витрат обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

6. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" () на суму 2 095 074,96 грн. основного боргу, 45 876,00 грн. судового збору у справі №922/1760/19, 82 177,29 грн. 3% річних, 104 692,46 грн. інфляційні збитки та 4 540,00 грн. судових витрат.

Заявлені вимоги кредитора обґрунтовано набранням законної сили рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2019 по справі №922/1760/19.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується вищезазначеним рішенням суду, 06.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", в якому просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" заборгованість за договором поставки від 17.04.2019 №1704/2019/Б-1 в сумі 3 058 400,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 17.04.2019 №1704/2019/Б-1 щодо повної та своєчасної оплати поставленої продукції.

Як вбачається з матеріалів справи №922/3529/20 та підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2019 по справі №922/1760/19, 17.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" було укладено договір поставки №1704/2019/Б-1 (надалі - Договір) (а.с.16-19 т.6).

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар, а покупець прийняти та оплатити хімічну продукцію, надалі іменовану товар, у кількості, за номенклатурою, ціною, в терміни та на умовах поставки згідно з умовами цього договору та додатків до нього, які є невід`ємною частиною договору, надалі іменовані як додатки.

У п.2.1 Договору сторони погодили, що кожен додаток є окремою угодою, укладеною в рамках договору. Кожний наступний додаток не відміняє і не призупиняє дію попередніх додатків ні повністю, ні частково, якщо тільки в ньому не вказано інше

У розділі 4 Договору сторони встановили, що ціна товару обумовлюється для кожної партії окремо і відображається у відповідних додатках до цього договору. Загальна сума даного договору визначається як сума вартості товару, передбаченого у всіх додатках підписаних до даного договору та витрат, пов`язаних з доставкою товару залізничним транспортом до станін призначення.

Відповідно до п. 5.1 Договору, порядок і терміни оплати за поставлений за даним договором товар обумовлюється по кожній партії товару окремо і відображається у відповідних додатках та в рахунках-фактурах.

Згідно п.12.11 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Згідно додатку від 18 квітня 2019 року №1 до Договору сторони погодили, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" зобов`язане поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" суперфосфат простий (гранульований) Р(СаS)19 (17:30) у кількості 180 тон на загальну суму 1421280,00 грн. відповідно Incoterms - 2010 - СРТ станція Основа (Харків) (а.с.20 т.6).

Термін поставки - протягом 21 дня, але не більше 30 днів з моменту підписання цього додатку.

Умови оплати - 100% передплата.

З метою виконання умов додатку від 18 квітня 2019 року №1 до Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Інструкцію на перевезення мінеральних добрив залізничним транспортом від 19 квітня 2019 року №19, після отримання якої Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" замовлено перевезення товару засобами залізничного транспорту.

Відповідно до залізничної накладної №75602 Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" замовлено та оплачено перевезення вантажу (суперфосфату) в кількості 180360 кг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" до станції призначення Основа м. Харків.

Згідно даних листа №3 видачі вантажу залізничної накладної №75602 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" отримав вантаж від перевізника на станції призначення 07 травня 2019 року.

Також між сторонами складено видаткову накладну від 07 травня 2019 року №0705/19/2 на суму 1 421 280,00 грн.

З метою отримання оплати за товар Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" рахунок на оплату від 18 квітня 2019 року №1804/19-2/Б на загальну суму 1421280,00 грн., який Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" оплачений частково в розмірі 1 205 440,00 грн., що підтверджується банківською випискою АТКБ "Приватбанк".

Окрім того, згідно додатку від 23.04.2019 №2 до Договору сторони погодили, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" зобов`язане поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" суперфосфат простий (гранульований) Р(СаS)19 (17:30) у кількості 360 тон на загальну суму 2 842 560,00 грн. відповідно Incoterms - 2010 - СРТ станція Основа (Харків) (а.с.21 т.6).

Термін поставки - протягом 21 дня, але не більше 30 днів з моменту підписання цього додатку.

Умови оплати - 100% передплата.

З метою виконання умов додатку від 23.04.2019 №2 до Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Інструкцію на перевезення мінеральних добрив залізничним транспортом від 23 квітня 2019 року №23, після отримання якої Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" замовлено перевезення товару засобами залізничного транспорту.

Відповідно до залізничної накладної №75695 Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" замовлено та оплачено перевезення вантажу (суперфосфату) в кількості 360720 кг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" до станції призначення Основа м. Харків.

Згідно даних листа №3 видачі вантажу залізничної накладної №75602 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" отримав вантаж від перевізника на станції призначення 06 травня 2019 року.

Також між сторонами складено видаткову накладну від 06 травня 2019 року №0605/19/1 на суму 2 842 560,00 грн.

З метою отримання оплати за товар Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" рахунок на оплату від 23 квітня 2019 року №2304/19-2/Б на загальну суму 2842560,00 грн., який Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" не був оплачений.

Загальний розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" за договором поставки від 17.04.2019 №1704/2019/Б-1 склав 3 058 400,00 грн. Факт наявності боргу також підтверджується підписаним сторонами актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 30.05.2019 (а.с.22 т.6).

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдінг" заборгованість за договором поставки від 17.04.2019 №1704/2019/Б-1 у розмірі 3 058 400,00 грн. та 45876,00 грн. судового збору.

29.10.2019 на виконання вищезазначеного рішення господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Приватним виконавцем виконавчого Харківської області на підставі вищезазначеного наказу постановою від 09.12.2019 відкрито виконавче провадження ВП №60831725 (а.с.27-28 т.6).

Проте, 05.01.2021 приватним виконавцем виконавчого Харківської області винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженню ВП №60831725 у зв`язку із відкриття провадження у справі №922/3529/20 про банкротство боржника (а.с.2930 т.6).

Як свідчать матеріали справи, на примусове виконання рішення в рахунок погашення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" стягнуто частину заборгованості.

Як стверджує кредитор, станом на день подання заяви заборгованість боржника за основним боргом становить 2 095 074,96 грн. та 45 876,00 грн. судового збору.

Також, кредитором на суму заборгованості боржника за рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2019 по справі №922/1760/19 нараховано 3% річних за період з 04.10.2019 по 13.01.2021 у розмірі 82 177,29 грн. та інфляційні збитки за період з жовтня 2019 року по листопад 2020 року у розмірі 104 692,46 грн.

Так, рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2019 по справі №922/1760/19 на сьогоднішній день є такими, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

При цьому, частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів добровільного виконання боржником рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2019 по справі №922/1760/19 чи примусового стягнення заборгованості у повному обсязі за виданим судом наказом на виконання зазначеного рішення суду матеріали справи не містять.

Так, частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 підкреслив, що платежі встановлені ст.625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17, від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Перевіривши надані кредитором розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними.

В наданому боржником відзиві на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" про визнання вимог кредитора (вх.№11378 від 18.05.2021) останній за результатами розгляду заяви визнає грошові вимоги кредитора частково, а саме визнає: суму основної заборгованості у розмірі 2 030 793,56 грн., 45 876,00 грн. судового збору (у справі №922/1760/19), 3% річних у розмірі 82 177,29 грн., інфляційні збитки у розмірі 104 692,46 грн., грошові вимоги щодо відшкодування судового збору за подання заяви з вимогами до боржника у розмірі 4 540,00 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Також, боржник зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптимус Еліт" підписано попередній договір про відступлення права вимоги до боржника.

Проте, 09.07.2021 боржник надав пояснення (вх.№15994 від 09.07.2021), в яких просить долучити до справи копію відповіді приватного виконавця Бабенко Д.А. про стягнуті та перераховані кошти згідно виконавчого провадження №60831725 протягом 2019-2020 років, згідно з якою з ТОВ «Азотфострейд» було стягнуто 720437,49 грн., з яких: грошових коштів в сумі 717 606,44 грн., отримано коштів від реалізації арештованого майна в сумі 2 831,05 грн.

З вищезазначеної суми стягувану ТОВ «ВВМ Трейдінг» було перераховано 653325,04 грн. в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, як зазначає боржник в поясненнях (вх.№15994 від 09.07.2021), сума основної заборгованості складає 2 095 074,96 грн., 45876,00 грн. судового збору (у справі 922/1760/19), 82 177,29 грн. - 3% річних, 104 692,46 грн. - інфляційні збитки, грошові вимоги щодо відшкодування судового збору за подання заяви з вимогами до боржника в розмірі - 4540,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Отже, боржник грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" визнає в повному обсязі.

Розглянувши заяву (вх.№1062 від 18.01.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" про визнання грошових вимог боржника, розпорядником майна зазначив, що грошові вимоги кредитора є обґрунтованими та підтверджується належними доказами.

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" () до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () на суму 2095074,96 грн. основного боргу, 45 876,00 грн. судового збору у справі №922/1760/19, 82 177,29 грн. 3% річних, 104 692,46 грн. інфляційні збитки та 4 540 ,00 грн. судових витрат обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

Що стосується вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" про задоволення кредиторських вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи про банкрутство, орієнтовно в розмірі 30 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства наведено визначення кредитора, яким є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсних кредиторів, якими є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточних кредиторів - кредиторів за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника.

Так у пункті 1 частини першої цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 ГПК України).

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України, статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.10.2020 по справі №904/4387/19.

Метою запровадження принципу відшкодування судових витрат сторони є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Суд також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Так, судом встановлено, що правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" та адвокатом Головачевою Ольгою Миколаївною, на момент розгляду справи господарським судом Харківської області підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг", виданим на підставі договору про надання правової допомоги №13/01/2021-1 від 13.01.2021 (а.с.14 т.6).

Проте, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" не надано жодного доказу.

Так, статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, кредитором не доведено належними та допустимими доказами обсягу наданих послуг адвоката, виконаних робіт та їх вартості.

З огляду на зазначене, керуючись принципами справедливості та верховенством права, враховуючи, що розмір адвокатських витрат Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" не доведений належними та допустимими доказами, суд відхиляє вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" в частині відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи про банкрутство, орієнтовно в розмірі 30 000,00 грн.

7. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" () за рішенням господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №922/1142/20 на суму 4 416 427,34 грн. та 4 540,00 грн. судових витрат.

Заявлені вимоги кредитора обґрунтовано неналежним виконанням ТОВ "Азотфострейд" умов договору поставки №01/02-С від 01.02.2019 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати за поставлений товар.

Як вбачається з матеріалів справи №922/3529/20 01.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (покупець) було укладено договір поставки №01/02-С (надалі - Договір) (а.с.16-17 т.8).

Відповідно до п.1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець зобов`язується поставляти і передавати у власність покупця соняшник (надалі іменується "товар"), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Згідно п.1.2. договору, продавець заявляє, що він є власником товару врожаю 2018 року. Товар по якості повинен відповідати наступним базовим вимогам:

- вологість (макс) - 8 %

- сміттєва домішка (макс) - 2 %

- олійність в перерахунку на сиру речовину (мін) 46 %

Інші показники якості товару - відповідно до ДСТУ 4694:2006 (п.1.3.Договору).

Продавець гарантує, що товар на момент укладання даного Договору належить продавцю на праві власності, який має абсолютне і виключне право розпоряджатися товаром, в тому числі відчужувати його, не знаходиться під забороною відчуження, арештом; треті особи не мають жодних прав чи вимог щодо товару; не є предметом будь-якої застави (в тому числі податкової) чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами чи державою, а також не обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством України (п.1.4.Договору).

Сторони домовилися, що постачальник передає покупцю товар у кількості визначеному додатками до даного Договору. Загальна кількість товару за даним Договором визначається кількістю товару, зазначеного в додатку до даного Договору (п.2.1.договору).

Сторони домовилися, що постачальник поставляє покупцю товар, за ціною га місцем поставки, зазначеними в Додатку до даного Договору (п.3.1.Договору).

Оплата товару здійснюється згідно з додатками до даного Договору. Оплата вартості партії товару проводитися покупцем прямим банківським перерахуванням на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури (п.4.1.Договору).

Покупець приймає і перевіряє товар за кількістю в місці отримання товару від постачальника. У разі виявлення розбіжностей оформляється акт розбіжностей (п.5.1.Договору).

Претензії до якості, кількості та комплектності поставленого товару розглядаються постачальником тільки за умови отримання претензій у письмовому вигляді не пізніше 10-ти днів з моменту передачі товару при дотриманні умов зберігання товару згідно вимог Держстандарту України. При цьому факт невідповідності якості товару та його комплектності повинен бути підтверджений актами, підписаними уповноваженими представниками сторін або актом експертизи Торгово-промислової Палати України. У разі, якщо претензія не надходить протягом 10-ти днів з моменту поставки та/або не підтверджується відповідним чином оформленими документами згідно цього пункту Договору, то вважається, що товар поставлений відповідної якості та у відповідній кількості (п.5.2.Договору).

Факт передачі товару покупцю виникає в момент приймання товару, та підтверджується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін (п.5.3.Договору).

Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне цим Договором відповідно до чинного законодавства України (п.6.1.Договору).

За порушення строків поставки постачальник сплачує неустойку ставки НБУ від суми недопоставленого товару за кожний день прострочення (п.6.2.Договору).

За порушення строків оплати покупець сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.6.3.Договору).

Відповідно до п.8.2. Договору, будь-які доповнення, зміни Договору або додатка вважаються дійсними лише у разі їх підписання обома сторонами.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами обох сторін і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань. Після закінчення терміну дії цього Договору, Договір може бути пролонгований за домовленістю сторін строком на 1 рік (п.8.4.Договору).

01.02.2019 сторони підписали Додаток №1 до Договору №01/02-С від 01.02.2019 (специфікація на товар) (надалі - Додаток №1), яким погодили поставку соняшнику кількістю 300 тон (ціна за тонну з ПДВ 10 150,50 грн.) на загальну вартість 3 045 150,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 507 525,00 грн. (а.с.18 т.8).

Умови та строк поставки товару: насипом, EXW склад постачальника за адресою: Харківська обл., с Мартове згідно правил Інкотермс 2010. Вивіз товару покупцем зі складу постачальника здійснюється партіями в строк не пізніше ніж 31 березня 2019 року включно (п.2.Додатку №1).

Оплата за товар перераховується покупцем до 11 лютого 2019 року включно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.3.Додатку №1).

В іншому, що не передбачено даним Додатком, сторони керуються положеннями даного Договору (п.4.Додатку №1).

Додаток набирає чинності з дати його підписання і є невід`ємною частиною даного Договору № 01/02-С від 01 лютого 2019 року (п.5.Додатку №1).

Додаток №1 від 01.02.2019 до Договору поставки №01/02-С від 01.02.2019 (специфікація на товар) зі сторони постачальника засвідчений підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" Протопопової К.Е. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", а зі сторони покупця підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Соломянюк С.В. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

На виконання умов Договору поставки №01/02-С від 01.02.2019 та Додатку №1 до нього, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (соняшник) у кількості 300 тон на загальну суму 3 029 500,00 грн., згідно наступних видаткових накладних:

- видаткової накладної №23 від 01.02.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ у розмірі 507 500,00 грн. (сума ПДВ складає 84 583,33 грн.);

- видаткової накладної №24 від 04.02.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ у розмірі 507 500,00 грн. (сума ПДВ складає 84 583,33 грн.);

- видаткової накладної №25 від 05.02.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ у розмірі 507 500,00 грн. (сума ПДВ складає 84 583,33 грн.);

- видаткової накладної №26 від 06.02.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ у розмірі 507 500,00 грн. (сума ПДВ складає 84 583,33 грн.);

- видаткової накладної №27 від 07.02.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ у розмірі 507 500,00 грн. (сума ПДВ складає 84 583,33 грн.);

- видаткової накладної №28 від 08.02.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ у розмірі 492 000,00 грн. (сума ПДВ складає 82 000,00 грн.) (а.с.22-28 т.8).

Всі вищезазначені видаткові накладні зі сторони постачальника засвідчені підписом заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" Жукова Ю.Є. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", а зі сторони покупця в графі "отримав(ла)" - підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Соломянюк С.В. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

Місцем складання видаткових накладних №23 від 01.02.2019, №24 від 04.02.2019, №25 від 05.02.2019, №26 від 06.02.2019, №27 від 07.02.2019 та №28 від 08.02.2019 є смт. Мартова, Печенізький район Харківської обл.

Зазначені накладні не містять жодних зауважень чи заперечень.

14.03.2019 сторони підписали Додаток №2 до Договору №01/02-С від 01.02.2019 (специфікація на товар) (надалі - Додаток №2), яким погодили поставку соняшнику кількістю 25 тон (ціна за тонну з ПДВ 9 700,00 грн.) на загальну вартість 234 934,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 39155,67 грн. (а.с.19 т.8).

Умови та строк поставки товару: насипом, EXW склад постачальника за адресою: Харківська обл. с. Мартове згідно правил Інкотермс 2010. Вивіз товару покупцем зі складу постачальника здійснюється партіями в строк не пізніше ніж 31 березня 2019 року включно (п.2.Додатку №2).

Оплата за товар перераховується покупцем до 31 березня 2019 року включно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.3.Додатку №2).

В іншому, що не передбачено даним Додатком, сторони керуються положеннями даного Договору (п.4.Додатку №2).

Додаток набирає чинності з дати його підписання і є невід`ємною частиною даного Договору №01/02-С від 01 лютого 2019 року (п.5.Додатку №2).

Додаток №2 від 14.03.2019 до Договору №01/02-С від 01.02.2019 (специфікація на товар) зі сторони постачальника засвідчений підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" Протопопової К.Е. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", а зі сторони покупця підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Соломянюк С.В. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

На виконання умов Договору поставки №01/02-С від 01.02.2019 та Додатку №2 до нього, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (соняшник) у кількості 24,22 тони на загальну суму з ПДВ у розмірі 234 934,00 грн. (сума ПДВ складає 39 155,67 грн.), згідно видаткової накладної №51 від 15.03.2019 (а.с.28 т.8).

Видаткова накладна №51 від 15.03.2019 зі сторони постачальника засвідчена підписом заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" Жукова Ю.Є. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", а зі сторони покупця в графі "отримав(ла)" - підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Соломянюк С.В. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

Місцем складання видаткової накладної №51 від 15.03.2019 є смт. Мартова, Печенізький район Харківської обл.

Видаткова накладна №51 від 15.03.2019 не містить жодних зауважень чи заперечень.

Так, загальна кількість товару за Додатком №1 та №2 складає 325,00 тон.

17.03.2019 сторони підписали Додаток №3 до Договору №01/02-С від 01.02.2019 (специфікація на товар) (надалі - Додаток №3), яким погодили поставку кукурудзи кількістю 210 тон (ціна за тону з ПДВ 3 800,00 грн.) на загальну вартість 798000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 133 000,00 грн. (а.с.20 т.8).

Якість товару, що підлягає поставці, повинна відповідати наступним вимогам: вологість - не більше 14,0%; смітна домішка - не більше 2%. За іншими показниками, не зазначеними у п.з цього Додатку, товар має відповідати вимогам державних стандартів на відповідну сільськогосподарську культуру, та/або інших нормативно-технічних документів, чинних в Україні на момент здійснення поставки (п.2 Додатку №3).

Умови та строк поставки товару: насипом, EXW склад постачальника за адресою: Харківська обл., с. Мартове згідно правил Інкотермс 2010. Вивіз товару покупцем зі складу постачальника здійснюється партіями в строк не пізніше ніж 31 березня 2019 року включно (п.3Додатку №3).

Оплата за товар перераховується покупцем до 31 березня 2019 року включно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.4.Додатку №3).

В іншому, що не передбачено даним Додатком, сторони керуються положеннями даного Договору (п.5.Додатку №3).

Додаток набирає чинності з дати його підписання і є невід`ємною частиною даного Договору №01/02-С від 01 лютого 2019 року (п.6.Додатку №3).

Додаток №3 від 17.03.2019 до Договору №01/02-С від 01.02.2019 (специфікація на товар) зі сторони постачальника засвідчений підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" Протопопової К.Е. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", а зі сторони покупця підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Соломянюк С.В. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

На виконання умов Договору поставки №01/02-С від 01.02.2019 та Додатку №3 до нього, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (кукурудзу) у кількості 209,239 тон на загальну суму 795 108,20 грн., згідно наступних видаткових накладних:

- видаткової накладної №52 від 18.03.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (кукурудзу) у кількості 39,46 тон на загальну суму з ПДВ 149 948,00 грн. (а.с.29 т.8);

- видаткової накладної №53 від 19.03.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (кукурудзу) у кількості 30,22 тон на загальну суму з ПДВ 114 836,00 грн. (а.с.30 т.8);

- видаткової накладної №54 від 19.03.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (кукурудзу) у кількості 23,98 тон на загальну суму з ПДВ 91 124,00 грн. (а.с.31 т.8);

- видаткової накладної №55 від 19.03.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (кукурудзу) у кількості 37,76 тон на загальну суму з ПДВ 143 488,00 грн. (а.с.32 т.8);

- видаткової накладної №56 від 19.03.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (кукурудзу) у кількості 40,56 тон на загальну суму з ПДВ 154 128,00 грн. (а.с.33 т.8);

- видаткової накладної №57 від 19.03.2019, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар (кукурудзу) у кількості 37,259 тон на загальну суму з ПДВ 141 584,20 грн. (а.с.34 т.8).

Всі вищезазначені видаткові накладні зі сторони постачальника засвідчені підписом заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" Жукова Ю.Є. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", а зі сторони покупця в графі "отримав(ла)" - підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Соломянюк С.В. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

Місцем складання видаткових накладних №52 від 18.03.2019, №53 від 19.03.2019, №54 від 19.03.2019, №55 від 19.03.2019, №56 від 19.03.2019, №57 від 19.03.2019 є смт. Мартова, Печенізький район Харківської обл.

Зазначені накладні не містять жодних зауважень чи заперечень.

Разом з цим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" у відповідності до умов Договору поставки 301/02-С від 01.02.2019 та Додатку №1 до даного Договору на підставі видаткових накладних:

- видаткової накладної №23 від 01.02.2019 на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн.;

- видаткової накладної №24 від 04.02.2019 на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн.;

- видаткової накладної №25 від 05.02.2019 на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн.;

- видаткової накладної №26 від 06.02.2019 на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн.;

- видаткової накладної №27 від 07.02.2019 на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн.;

- видаткової накладної №28 від 08.02.2019 на загальну суму з ПДВ 492 000,00 грн.;

було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" наступні рахунки на оплату поставленого товару:

- рахунок №19 від 01.02.2019 на оплату товару (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн. (а.с.62 т.8);

- рахунок №20 від 04.02.2019 на оплату товару (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн. (а.с.63 т.8);

- рахунок №21 від 05.02.2019 на оплату товару (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн. (а.с.64 т.8);

- рахунок №22 від 06.02.2019 на оплату товару (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн. (а.с.65 т.8);

- рахунок №23 від 07.02.2019 на оплату товару (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ 507 500,00 грн. (а.с.66 т.8);

- рахунок №24 від 08.02.2019 на оплату товару (соняшник) у кількості 50 тон на загальну суму з ПДВ 492 000,00 грн. (а.с.67 т.8).

Зазначені рахунки Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" зобов`язалось оплатити до 11.02.2019 включно.

На підставі видаткової накладної №51 від 15.03.2019 на загальну суму з ПДВ 234 934,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" рахунок №32 від 15.03.2019 на оплату товару (соняшник) у кількості 24,22 тон на загальну суму з ПДВ 234 934,00 грн. (а.с.68 т.8).

Зазначений рахунок Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" зобов`язалось оплатити до 31.03.2019 включно.

На підставі видаткових накладних:

- видаткової накладної №52 від 18.03.2019 на загальну суму з ПДВ 149 948,00 грн.;

- видаткової накладної №53 від 19.03.2019 на загальну суму з ПДВ 114 836,00 грн.;

- видаткової накладної №54 від 19.03.2019 на загальну суму з ПДВ 91 124,00 грн.;

- видаткової накладної №55 від 19.03.2019 на загальну суму з ПДВ 143 488,00 грн.;

- видаткової накладної №56 від 19.03.2019 на загальну суму з ПДВ 154 128,00 грн.;

- видаткової накладної №57 від 19.03.2019 на загальну суму з ПДВ 141 584,20 грн.;

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" рахунок №35 від 19.03.2019 на оплату товару (кукурудзи) у кількості 209,239 тон на загальну суму з ПДВ 795 108,20 грн. (а.с.69 т.8).

Зазначений рахунок Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" зобов`язалось оплатити до 31.03.2019 включно.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" сплатило за поставлені товари, шляхом перерахування грошових коштів на поточні рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", грошові кошти у загальному розмірі 3 434 664,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- платіжним дорученням №454 від 18.02.2019 на загальну суму 150 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №455 від 18.02.2019 на загальну суму 150 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №462 від 20.02.2019 на загальну суму 400 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №464 від 20.02.2019 на загальну суму 123 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №463 від 20.02.2019 на загальну суму 100 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №465 від 20.02.2019 на загальну суму 100 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №466 від 20.02.2019 на загальну суму 123 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №467 від 20.02.2019 на загальну суму 154 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №502 від 28.02.2019 на загальну суму 200 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №503 від 28.02.2019 на загальну суму 200 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №504 від 28.02.2019 на загальну суму 200 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №505 від 28.02.2019 на загальну суму 200 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №506 від 28.02.2019 на загальну суму 61 064,00 грн.;

- платіжним дорученням №507 від 28.02.2019 на загальну суму 200 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №511 від 28.02.2019 на загальну суму 43 600,00 грн.;

- платіжним дорученням №508 від 28.02.2019 на загальну суму 200 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №510 від 28.02.2019 на загальну суму 200 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №509 від 28.02.2019 на загальну суму 200 000,00 грн.;

- меморіальним ордером №606 від 26.03.2019 на загальну суму 130 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №724 від 25.04.2019 на загальну суму 170 000,00 грн.;

- платіжним дорученням №725 від 25.04.2019 на загальну суму 130 000,00 грн. (а.с.40-61 т.8).

Загальна сума за поставлений товар згідно видаткових накладних №23 від 01.02.2019, №24 від 04.02.2019, №25 від 05.02.2019, №26 від 06.02.2019, №27 від 07.02.2019, №28 від 08.02.2019, №51 від 15.03.2019, №52 від 18.03.2019, №53 від 19.03.2019, №54 від 19.03.2019, №55 від 19.03.2019, №56 від 19.03.2019, №57 від 19.03.2019 складає 4 059 542,20 грн.

Як стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома", враховуючи вищезазначені платіжні доручення, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" існує заборгованість за поставлений товар згідно видаткових накладних №23 від 01.02.2019, №24 від 04.02.2019, №25 від 05.02.2019, №26 від 06.02.2019, №27 від 07.02.2019, №28 від 08.02.2019, №51 від 15.03.2019, №52 від 18.03.2019, №53 від 19.03.2019, №54 від 19.03.2019, №55 від 19.03.2019, №56 від 19.03.2019, №57 від 19.03.2019 у розмірі 624 878,20 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", за результатами розгляду заяви ТОВ "Агрома" за Договором поставки №01/02-С від 01.02.2021 згідно видаткових накладних №23 від 01.02.2019, №24 від 04.02.2019, №25 від 05.02.2019, №26 від 06.02.2019, №27 від 07.02.2019, №28 від 08.02.2019, №51 від 15.03.2019, №52 від 18.03.2019, №53 від 19.03.2019, №54 від 19.03.2019, №55 від 19.03.2019, №56 від 19.03.2019, №57 від 19.03.2019, визнає суму основної заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" в розмірі 624 878,20 грн.

Разом з цим, 04.04.2019 сторони підписали Додаток №4 до Договору №01/02-С від 01.02.2019 (специфікація на товар) (надалі - Додаток №4), яким погодили поставку соняшнику кількістю 300 тон на загальну вартість 2 910 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 485 000,00 грн. (а.с.21 т.8).

Умови та строк поставки товару: насипом, EXW склад постачальника за адресою: Харківська обл., с. Мартове згідно правил Інкотермс. 2010. Вивіз товару покупцем зі складу постачальника здійснюється партіями в строк не пізніше ніж 30 квітня 2019 року включно (п.2.Додатку №4).

Оплата за товар перераховується покупцем до 30 квітня 2019 року включно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.3.Додатку №4).

В іншому, що не передбачено даним Додатком, сторони керуються положеннями даного Договору (п.4.Додатку №4).

Додаток набирає чинності з дати його підписання і є невід`ємною частиною даного Договору № 01/02-С від 01 лютого 2019 року (п.5.Додатку №4).

Додаток №4 від 04.04.2019 до Договору №01/02-С від 01.02.2019 (специфікація на товар) зі сторони постачальника засвідчений підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" Протопопової К.Е. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", а зі сторони покупця підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Соломянюк С.В. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частинах 1,2 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 266 ГК України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 267 ГК України передбачено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома", на виконання вимог передбачених Договором та Додатком №4 до Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" товар на загальну суму 2 910 000,00 грн. згідно наступних видаткових накладних:

- видаткової накладної №66 від 05.04.2019 на загальну суму з ПДВ 582 000,00 грн.;

- видаткової накладної №67 від 08.04.2019 на загальну суму з ПДВ 582 000,00 грн.;

- видаткової накладної №68 від 09.04.2019 на загальну суму з ПДВ 582 000,00 грн.;

- видаткової накладної №69 від 10.04.2019 на загальну суму з ПДВ 582 000,00 грн.;

- видаткової накладної №70 від 11.04.2019 на загальну суму з ПДВ 582 000,00 грн. (а.с.35-39 т.8).

Всі вищезазначені видаткові накладні зі сторони постачальника засвідчені підписом заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" Жукова Ю.Є. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", а зі сторони покупця підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" Соломянюк С.В. та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд". Жодних заперечень чи зауважень зазначені накладні не містять.

Так, згідно із положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час, коли оформлювалися відповідні накладні):

- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9);

- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (частина друга статті 9);

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1).

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1).

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (абзац другий пункту 2.1);

- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1);

- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (абзац перший пункту 2.1);

- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5);

- первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. (пункт 2.15).

Таким чином, видаткові накладні №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019 та №70 від 11.04.2019 у відповідності до чинного законодавства України містять належні відомості, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні відповідної господарської операції як з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", так і з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

Сторони у п.5.3. Договору визначили, що факт передачі товару покупцю виникає з моменту приймання товару та підтверджується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Тобто, у відповідності до погодженого сторонами п.5.3. Договору, підписанню видаткових накладних №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019 та №70 від 11.04.2019 повинно було передувати фактичне отримання товару.

Будь-яких інших дій чи складання додаткових документів то факту отримання товару, зокрема підписання товарно-транспортних накладних, умовами спірного Договору не передбачено.

Також, суд констатує, що в матеріалах справи не міститься жодної претензії у відповідності до п.5.2. Договору з боку ТОВ "Азотфострейд" щодо якості, кількості та комплекції товару, на отримання якого були підписані видаткові накладні №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019 та №70 від 11.04.2019, як і не міститься оформленого акту розбіжностей у відповідності до п.5.1. Договору.

На підставі вищезазначених видаткових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" рахунок №37 від 05.04.2019 на оплату товару (соняшника) у кількості 300 тон на загальну суму з ПДВ 2 910 000,00 грн. (а.с.70 т.8).

Зазначений рахунок Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до умов Додатку №4 зобов`язалось оплатити до 30.04.2019 включно.

Проте, доказів оплати ТОВ "Азотфострейд" товару згідно видаткових накладних №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019 та №70 від 11.04.2019 матеріали справи не містять.

29.11.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" було направлено претензію та акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.02.2019 - 27.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" з вимогою погашення заборгованості за Договором у розмірі 3 434 664,00 грн. (а.с.71-74 т.8).

Претензію Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" було отримано 02.12.2019.

17.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", за підписом в.о. директора Соколова Л.М., надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрома" відповідь на претензію вих.№09/12 від 09.12.2019, у якій Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" було повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома" про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" не визнає факт поставки продукції на суму 3 534 878,20 грн. (а.с.75 т.8).

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповіді на претензію зазначило, що 27 червня 2019 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" направлявся лист вих.№27/06-1 про відзив помилкових підписів у видаткових накладних №66, №67, №68, №69, №70 та визнання їх недійсними. Тому вищезазначену претензію Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" вважає безпідставною.

Разом з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповіді на претензію зазначило про те, що на цей період заборгованість ТОВ "Азотфострейд" перед ТОВ "Агрома" за Договором поставки №01/02-0 від 01.02.2019 року відсутня.

До відповіді на претензію Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" було додано копію листа вих.№27/06-1 від 27.06.2019 (а.с.76 т.8).

Як стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрома", останнє вищезазначений лист не отримувало.

Доказів направлення зазначеного листа на адресу ТОВ "Агрома" матеріали справи не містять, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" такі докази не надано.

Відсутність доказів фактичного направлення зазначеного листа вих.№27/06-1 від 27.06.2019 на адресу ТОВ "Агрома" дає підстави вважати, що останньому про існування такого листа стало відомо лише після звернення до ТОВ "Азотфострейд" з претензією про сплату заборгованості.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Разом з цим суд звертає увагу на той факт, що лист про відкликання підписів датований 27.06.2019, тобто після закінчення строку виконання Договору, визначеного сторонами Додатком №4.

Також, суд зазначає про те, що така процедура, як відкликання підписів на первинних документах, визнання їх недійсними та анулювання в односторонньому порядку нормами чинного законодавства України не передбачена. Умовами спірного Договору можливість відкликання підписів на первинних документах, а саме на документах, які згідно умов Договору підтверджують факт поставки товару, визнання їх недійсними чи анулювання таких документів в односторонньому порядку сторонами не передбачено.

Така поведінка ТОВ "Азотфострейд" не відповідає ані нормам чинного законодавства України, ані умовам визначеним сторонами у Договорі поставки, ані звичаям ділового обороту.

Таким чином, наявний лист про відкликання підписів на спірних видаткових накладних не є належним доказом непоставлення товару згідно видаткових накладних №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019 та №70 від 11.04.2019.

Разом з цим, у відповідності до умов спірного Договору та Додатку №4 до нього, поставка товару повинна була здійснюватись шляхом вивезення покупцем, тобто ТОВ "Азотфострейд", товару зі складу постачальника за адресою: с. Мартове, Харківська обл.

Тобто, спірний товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Таким чином, в даному випадку передання товару покупцю відбувається з моменту надання продавцем товару в розпорядження покупця.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Товарно-транспортні накладні складають при перевезенні вантажу вантажним автотранспортом.

За загальним правилом товарно-транспортну накладну оформляє той, хто замовляє перевезення.

Отже, відсутність товарно-транспортної накладної на підтвердження перевезення товару зі складу постачальника є виключно відповідальністю відповідача та не є належним доказом не здійснення поставки товару.

Правила виправлення помилок у первинних документах наведено в п.4.2, 4.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Так, помилки виправляються коректурним способом. Тобто неправильний текст або цифри закреслюються однією рискою так, щоб їх можна було прочитати, над ними пишуться правильні дані, слово "виправлено" і ставиться дата і підписи посадових осіб, які підписали цей первинний документ.

Разом з цим, згідно з вимогами п.6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, у разі втрати або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства письмово повідомляє про це правоохоронні органи і своїм наказом призначає комісію. Комісія встановлює, які документи відсутні, і з`ясовує причини їх пропажі або знищення. Результати роботи комісії оформляються актом, копія якого має бути направлена до податкового органу.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виправлення ТОВ "Азотфострейд" помилок у первинних документах чи звернення з письмовим повідомленням про втрату чи знищення первинних документів, а саме видаткових накладних №66, №67, №68, №69, №70, до правоохоронних органів та призначення відповідної комісії ТОВ "Азотфострейд" з цього приводу.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" заборгованість за видатковими накладними №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019 та №70 від 11.04.2019 не визнає. Стверджує, що вимоги у розмірі 2 910 000,00 грн. не доведені у справі 922/1142/20.

12.04.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області арбітражний керуючий надав повідомлення про розгляд вимог кредитора (вх.№8174 від 12.04.2021).

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" про визнання грошових вимог боржника, розпорядник майна зазначив, що грошові вимоги кредитора в частині основної заборгованості у розмірі 624 878,20 грн. та 4 540,00 грн. є обґрунтованими та підтверджується належними доказами. Зазначив, що грошові вимоги в розмірі 3 791 549,14 грн. не визнаються і не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Разом з цим суд констатує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на підтвердження своєї правової позиції у справі про банкротство №922/3529/20 не надано жодного доказу.

Враховуючи вищевикладене, фактичні докази, наявні в матеріалах справи №922/3529/20, в їх сукупності свідчать про факт поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" згідно Додатку №4 до договору поставки 01/02-С від 01.02.2019 за видатковими накладними №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019, №70 від 11.04.2019.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Разом з цим, відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Суд констатує, що ТОВ "Азотфострейд" не надало суду доказів належного виконання свого зобов`язання за договором поставки 01/02-С від 01.02.2019 та Додатком №4 до нього щодо оплати товару поставленого згідно видатковими накладними №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019, №70 від 11.04.2019 у загальному розмірі 2 910 000,00 грн. та не спростувало належними і допустимими доказами обставин, наведених ТОВ "Агрома" в обґрунтування заявлених грошових вимог до боржника.

Так, вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що визначальним принципом господарського судочинства є змагальність сторін.

Саме на цьому принципі акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 814/803/17.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також, одним із принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, який відповідно до статті 14 ГПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі № 904/2394/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

Правового висновку про обґрунтованість відмови судів першої та апеляційної інстанцій у визнанні грошових вимог кредитора-заявника внаслідок неподання таким кредитором належних та достатніх документальних доказів у справу про банкрутство при поданні заяви конкурсним кредитором суди дійшли у справах №910/21939/15 (постанова Верховного Суду 23.04.2019) та №904/2104/19 (постанова Верховного Суду 28.07.2020, зокрема, щодо розгляду грошових вимог ПАТ «Алчевський коксохімічний завод»). Така практика є сталою судовою практикою як при застосуванні статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», так при застосуванні статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду по справі №01/1494(14-01/1494) від 12.01.2021.

Разом з цим, господарським судом в межах провадження справи №922/3529/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" вирішується майновий спір, стороною якого є боржник, за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення 4 416 427,34 грн. та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" про зобов`язання поставити товар (справа №922/3529/20 (922/1142/20)).

Вимоги заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" у справі №922/3529/20(922/1142/20) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення основної заборгованості у розмірі 3 534 878,20 грн. та 881 549,14 грн. пені, є ідентичними вимогам, заявленим Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" в заяві (вх.№923 від 16.01.2021) про визнання грошових вимог боржника.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014:

"Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року)."

Касаційний господарський суд у постанові від 29.01.2020 по справі №916/922/19 зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.

Так, покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

Суд констатує, що надані кредитором ТОВ "Агрома" докази на обґрунтування своїх вимог в їх сукупності є достатніми та підтверджують заявлені грошові вимоги.

Разом з цим, вимоги заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" у справі №922/3529/20(922/1142/20) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення основної заборгованості у розмірі 3 534 878,20 грн. та 881 549,14 грн. пені, є ідентичними вимогам, заявленим Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" в заяві (вх.№923 від 16.01.2021) про визнання грошових вимог боржника, фактично розглядаються в одному провадженні та повинні встановлюватися на одній доказовій базі.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 30.07.2021 по справі №922/3529/20(922/1142/20) за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення 4 416 427,34 грн. та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" про зобов`язання поставити товар, позовні вимоги за первинним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" суму основної заборгованості у розмірі 3 534 878,20 грн., пеню у розмірі 881 549,14 грн., а також судовий збір у розмірі 66 246,42 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" про зобов`язання поставити товар відмовлено.

Так в вищезазначеному рішенні суду, на підставі встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства України, судом встановлено факт поставки товару згідно Додатку №4 до договору поставки 01/02-С від 01.02.2019 за видатковими накладними №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019, №70 від 11.04.2019.

За таких обставин, оскільки боржник не визнає грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" в частині суми оплати за товар згідно видаткових накладних №66 від 05.04.2019, №67 від 08.04.2019, №68 від 09.04.2019, №69 від 10.04.2019 та №70 від 11.04.2019, проте в підтвердження своєї позиції не надає жодного доказу посилаючись на недоведеність обставин у справі №922/1142/20, а кредитором надано достатньо доказів в підтвердження правової позиції та обсягу своїх кредиторських вимог, забезпечуючи принцип рівності сторін у процесі суд вважає за доцільне врахувати обставини викладені в рішенні суду від 30.07.2021 по справі №922/3529/20(922/1142/20), оскільки вимоги заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" у справі №922/3529/20(922/1142/20) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення основної заборгованості у розмірі 3 534 878,20 грн. та 881 549,14 грн. пені, є ідентичними вимогам, заявленим Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрома" в заяві (вх.№923 від 16.01.2021) про визнання грошових вимог боржника, а в матеріали справи №922/3529/20(922/1142/20) містять докази, які не було надано сторонами в межах розгляду заяви (вх.№923 від 16.01.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" про визнання грошових вимог боржника.

Що стосується кредиторських вимог ТОВ "Агрома" в частині нарахованої пені за прострочену заборгованість ТО "Азотфострейд" у відповідності до договору поставки 01/02-С від 01.02.2019 у розмірі 881549,14 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень чч.1, 2 ст.193 Господарського кодексу суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, ураховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідальність у вигляді пені передбачена п.6.3. Договору.

Відповідна вимога про стягнення пені також була заявлена ТОВ "Агрома" в позовній заяві по справі №922/3529/20(922/1142/20) на підтвердження якої надано відповідний розрахунок.

Перевіривши заявлену кредитором суму пені суд встановив, що даний розрахунок є арифметично вірним.

Разом з цим, 03.02.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника ТОВ "Новаагро" надійшло заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМА" з грошовими вимогами до боржника, в якому просив суд відмовити ТОВ "Агрома" у визнанні кредиторських вимог до ТОВ "Азотфострейд". Зазначив, що строк позовної давності із стягнення пені сплив.

Так, ініціюючий кредитор не позбавлений права надавати заперечення по справі щодо грошових вимог інших кредиторів.

Проте, в пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі.

Проте, ТОВ "Азотфострейд" ані заяви про застосування позовної давності щодо пені, ані обґрунтованого заперечення щодо розміру пені, нарахованої ТОВ "Агрома", на надало.

Відповідно до положень частини другої статті 47 Кодексу у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" () до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" () за рішенням господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №922/1142/20 на суму 4 416 427,34 грн. та 4 540,00 грн. судових витрат обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у відповідності до ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином, у попередньому засіданні судом розглянуті всі заявлені вимоги до боржника.

Згідно з положеннями частини другої статті 47 Кодексу з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Згідно з матеріалами справи, реєстром вимог кредиторів, представленим розпорядником майна, заборгованість із заробітної плати працівникам підприємства-боржника відсутня, вимоги, які забезпечені заставою майна боржника відсутні, відомості про майно боржника, яке є предметом застави, відсутні.

Враховуючи, що всі грошові вимоги конкурсних кредиторів розглянуті господарським судом, суд вважає за необхідне зобов`язати розпорядника майна організувати та провести перші загальні збори кредиторів, встановити дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів, а також дату проведення підсумкового судового засідання у справі.

Керуючись ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (), а саме вимоги:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок «НОВААГРО» (, 61002, м. Харків, вул.Чернишевська, б.66) в розмірі 500 512,00 грн. - основна заборгованість за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 106 148,36 грн. - пеня за порушення зобов`язання за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 9 099,91 грн. - судовий збір за рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/3706/19 від 23.01.2020, 106 525,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу за постановою Верховного Суду у справі №922/3706/19 від 13.10.2020, 21 020,00 грн. - судовий збір, 45 000,00 грн. - витрати, пов`язані із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства); 89 737,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за додатковою постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/3706/19 від 18.11.2020, 30 000,00 грн. професійної правничої допомоги та 4 540,00 грн. судових витрат;

- Фермерського господарства "Альянс" () на суму 511 939,78 грн. основного боргу, пені у сумі 15 907,21 грн., 3% річних у сумі 2 061,78 грн., витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом у сумі 7 948,63 грн., витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою у сумі 11 922,95 грн. та 4 204,00 грн. судових витрат;

- Акціонерного товариства "Дніпроазот" () на суму 567 046,82 грн. основного боргу та 4 204,00 грн. судових витрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" () на суму 1 451 500,00 грн. основного боргу, 450 491,80 грн. пені, 189 933,87 грн. 3% річних, 762 103,46 грн. інфляційних нарахувань, 46 560,44 грн. судового збору за подання позовної заяви, 93 120,87 грн. судового збору за подання касаційної скарги, 69 840,46 грн. повернення грошових коштів, сплачених на підставі постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, та 4 204,00 грн. судових витрат;

- Головного управління Державної податкової служби у Харківській області () на суму 213 001,60 грн. основного боргу, 45 347,81 грн. штрафних санкцій, 776,56 грн. пені та 4 540,00 грн. судових витрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" () на суму 2 095 074,96 грн. основного боргу, 45 876,00 грн. судового збору у справі №922/1760/19, 82 177,29 грн. 3% річних, 104 692,46 грн. інфляційні збитки та 4 540,00 грн. судових витрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" () за рішенням господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №922/1142/20 на суму 4 416 427,34 грн. та 4 540,00 грн. судових витрат.

В частині заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи про банкрутство орієнтовно в розмірі 30 000,00 грн. та заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок «НОВААГРО» щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи про банкрутство у розмірі 73 906,00 грн. - відхилити.

2. Зобов`язати розпорядника майна протягом 10 днів з дня постановлення даної ухвали організувати проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце їх проведення відповідно до ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Зобов`язати розпорядника майна боржника подати до господарського суду протокольне рішення зборів кредиторів про утворення та склад комітету кредиторів.

4. Призначити підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, на 15.09.2021 об 10:00 годині.

5. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Харківської області за адресою: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд, зал №111.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено 11.08.2021.

Суддя Пономаренко Т.О.