ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Справа№ 920/1356/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Кульчицька І.А.,

представників сторін:

позивача: не з`явились,

відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагростандарт"

на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 (повний текст складений 17.05.2020)

у справі № 920/1356/20 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Приватного підприємства "Червонослобідське-2"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагростандарт"

про стягнення 1.818.937,56 грн,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 позов задоволено частково.

Додатковим рішенням Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 стягнуто з ТОВ «Інтерагростандарт» на користь ПП «Червонослобідське-2» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14.000,00 грн.

25.05.2021, не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, ТОВ «Інтерагростандарт» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 у цій справі в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати товару за договором поставки від 24.01.2020 № 240115 в розмірі 1.707.768,83 грн, відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 25.616,53 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог; скасувати додаткове рішення Господарського суду сумської області від 11.05.2021.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Інтерагростандарт» в частині вимог щодо рішення Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 у справі № 920/1356/20 залишено без руху; надано ТОВ «Інтерагростандарт» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 37.924,80 грн у встановленому порядку; попереджено ТОВ «Інтерагростандарт», що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків апеляційну скаргу (у вказаній частині) буде повернуто скаржнику; витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1356/20; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагростандарт» в частині вимог щодо додаткового рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 до надходження матеріалів справи №920/1356/20.

За текстом вказаної ухвали щодо апеляційної скарги ТОВ «Інтерагростандарт» в частині вимог про скасування додаткового рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 у цій справі колегія суддів зазначила таке.

Додатковим рішенням Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 стягнуто з ТОВ «Інтерагростандарт» на користь ПП «Червонослобідське-2» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14.000,00 грн.

З огляду на те, що апеляційна скарга ТОВ «Інтерагростандарт» надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи №920/1356/20, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребувати матеріали даної справи у суду першої інстанції та відкласти вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ТОВ «Інтерагростандарт» в т. ч. на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021до надходження матеріалів справи № 920/1356/20.

15.06.2021 матеріали справи № 920/1356/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 про залишення апеляційної скарги без руху представник скаржника адвокат Вовк О.В. отримав 17.06.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення 360).

Таким чином, визначений судом строк для усунення недоліків апеляційної скарги закінчився 29.06.2021 (27-28.06.2021 - вихідні дні).

У встановлений судом строк (та з урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 «Про затвердження нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень») скаржник не усунув недоліки, визначені ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 шляхом подання відповідної заяви.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерагростандарт» оригінал квитанції № СВ04991011/1 від 24.05.2021; направлено скаржнику копію апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 у справі №920/1356/20 з копіями додатків; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагростандарт» на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 у справі №920/1356/20; розгляд справи призначено на 11.08.2021.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підстави для задоволення позовних вимог за основним рішенням Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 у справі №920/1356/20 відсутні, а тому відсутні і підстави для покладення на відповідача будь-яких судових витрат.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга на додаткове рішення підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

31.12.2020 позивач звернувся до місцевого суду з позовною заявою, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати за договором поставки від 24.01.2020 №240115 у сумі 1.707.768,83 грн та пеню у сумі 111.168,73 грн, нараховану у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 24.01.2020 №240115, а також стягнути з відповідача судовий збір у сумі 27.284,06 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14.000,00 грн.

У позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, який складається з витрат з оплати судового збору у сумі 27.284,06 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14.000,00 грн.

До позовної заяви позивач на підтвердження факту понесення витрат на правничу (правову) допомогу додав копію ордеру серії ВМ № 1011374 від 28.12.2020, виданого адвокатом Сенчею О.О.; копію довіреності від 21.12.2020 № 11, видану адвокату Сенчі О.О.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000438 від 27.01.2016; копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.12.2020 № 13-20гс, укладеного між позивачем у справі та адвокатом Сенчею О.О.; копію додаткової угоди щодо розміру гонорару адвоката, порядку його обчислення та сплати від 21.12.2020; копію рахунка від 21.12.2020 № 6; копію платіжного доручення від 22.12.2020 №449 на суму 7.000,00 грн; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 28.12.2020; копію акта № 1 від 28.12.2020 про виконання договору про надання правничої (правової) допомоги № 13-20гс від 21.12.2020; копію ордера серії ВМ № 1011373 від 28.12.2020, виданого адвокатом Ганненком О.С.; копію довіреності від 21.12.2020 № 12, видану адвокату Ганненку О.С.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000441 від 30.03.2016; копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.12.2020 № 97/2020, укладеного між позивачем у справі та адвокатом Ганненком О.С.; копію додаткової угоди щодо розміру гонорару адвоката, порядку його обчислення та сплати від 21.12.2020; копію рахунка від 21.12.2020 № 55; копію платіжного доручення від 22.12.2020 № 448 на суму 7.000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 у справі № 920/1356/20 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагростандарт» на користь позивача суму попередньої оплати товару за договором поставки від 24.01.2020 № 240115 в розмірі 1.707.768,83 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 25.616,53 грн; в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 111 168,73 грн відмовлено.

11.05.2021 позивач подав до суду заяву від 05.05.2021 б/н (вх. № 1996 від 11.05.2021) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат, відповідно до якої просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14.000,00 грн.

До зазначеної заяви представник позивача додав копію акта №1 від 28.12.2020 про виконання договору про надання правничої (правової) допомоги № 13-20гс від 21.12.2020, копію акта № 2 від 30.04.2021 про виконання договору про надання правничої (правової) допомоги № 13-20гс від 21.12.2020 та копію акта № 1 від 30.04.2021 про виконання договору про надання правничої (правової) допомоги № 97/2020 від 21.12.2020.

Також представник позивача подав до суду заяву від 11.05.2020 б/н (вх. № 4429/21), відповідно до якої просив суд провести судове засідання 11.05.2021 без участі представників позивача.

Відповідно до пунктів 1.1 договорів про надання правничої (правової) допомоги від 21.12.2020 № 13-20гс та № 97/2020 предметом даних договорів є надання адвокатами професійної правничої допомоги позивачу у всіх судових справах щодо стягнення з відповідача грошових коштів за недопоставлений товар відповідно до умов договору поставки № 240115 від 24.01.2020, а також пені за неналежне виконання умов договору.

Пунктами 4.1 зазначених договорів за виконання доручення позивач зобов`язаний сплатити адвокатам гонорар, розмір і порядок сплати якого визначається за погодженням сторін додатковою угодою. Додаткова угода сторін щодо розміру гонорару та порядку його сплати може бути укладена протягом усього часу дії договору.

Зі змісту пунктів 4.2 договорів вбачається, що розмір гонорару адвокатів визначається за домовленістю сторін та з урахуванням складності справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктами 4.3 договорів сума гонорару може змінюватись за погодженням сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 додаткових угод до цих договорів за надання правничої (правової) допомоги позивач сплачує адвокатам гонорар розміром 7.000,00 грн. Сума гонорару сплачується в якості оплати за надання професійної правничої допомоги позивачу, що полягає у такому: вивчення документів, наданих уповноваженою особою позивача, з метою визначення можливих способів захисту прав та інтересів позивача, що стосуються предмета даного договору (орієнтовно 8 годин); аналіз чинного законодавства, а також законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, з метою визначення найбільш доцільного способу захисту (орієнтовно 1 година); аналіз судової практики у спорах, які виникають із договорів поставки (орієнтовно 3 години); складання позову (позовів) та підготовка додатків (орієнтовно 8 годин); представництво інтересів позивача в суді першої інстанції (орієнтовно 1 година за засідання); визначена в цій угоді мінімальна погодинна ставка становить 40 % від прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб за одну годину роботи адвоката.

Відповідно до акта № 1 від 28.12.2020 про виконання договору про надання правничої (правової) допомоги № 13-20гс від 21.12.2020, акта № 2 від 30.04.2021 про виконання договору про надання правничої (правової) допомоги № 13-20гс від 21.12.2020 та акта № 1 від 30.04.2021 про виконання договору про надання правничої (правової) допомоги №97/2020 від 21.12.2020, кількість витраченого часу адвокатами на консультації, складання документів та представництво інтересів позивача у Господарському суді Сумської області склала по 7 годин кожним адвокатом, вартість наданих послуг складає загалом 14.000,00 грн.

Даний розмір судових витрат позивач навів у позовній заяві.

Враховуючи те, що рішенням Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 не вирішено питання розподілу судових витрат позивача щодо оплати правничої допомоги, а також те, що позивач подав належні докази в обґрунтування обсягу наданих адвокатами послуг і виконання робіт та їх вартості, а відповідач не подав заперечень проти розміру витрат на правничу допомогу, місцевий суд дійшов висновку ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача 14.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів частково не погоджується з наведеним висновком місцевого суду з огляду на таке.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частина друга та третя статті 126 ГПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому норми процесуального законодавства передбачають такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивач не спростував обґрунтованості наведеного позивачем складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Водночас місцевий суд не врахував що згідно з ч. 4 ст. 129 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов у даній справі задоволено частково, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають покладенню не лише на відповідача, а на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дотримався принципу пропорційності у питанні відшкодування позивачеві судового збору (частково), але не застосував його під час відшкодування витрат на правову допомогу.

Як зазначалось вище, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підстави для задоволення позовних вимог за основним рішенням Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 у справі №920/1356/20 відсутні, а тому відсутні і підстави для покладення на відповідача будь-яких судових витрат.

Однак колегія суддів такі доводи вважає безпідставними, оскільки рішення Господарського суду Сумської області від 28.04.2021 у справі №920/1356/20 набрало законної сили, в апеляційному чи в касаційному порядку скасоване не було.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень на апеляційну скаргу відповідач суду апеляційної інстанції не надав.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення не дотримався принципу пропорційногоьрозподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки колегія суддів встановила наявність підстав лише для часткового задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат, додаткове рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 855,40 грн підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову задоволені цієї вимоги.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагростандарт" на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 у справі № 920/1356/20 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 у справі № 920/1356/20 змінити, виклавши пункт перший його резолютивної частини у такій редакції:

«Заяву Приватного підприємства «Червонослобідське-2» про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагростандарт» (40007, Сумська область, м. Суми, вул. Промислова, буд. 2, ідентифікаційний код 37052520) на користь Приватного підприємства «Червонослобідське-2» (42145, Сумська область, Недригайлівський район, с. Червона Слобода, вул. Духанівка, буд. 35, ідентифікаційний код 34337683) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13.144,60,00 грн.

У задоволенні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагростандарт» на користь Приватного підприємства «Червонослобідське-2» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 855,40 грн відмовити.».

3. В решті додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2021 у справі № 920/1356/20 залишити без змін.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Сумської області.

5. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1356/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 13.08.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак