ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/5309/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

у письмовому провадженні розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 (у складі колегії суддів: Мальченко А.О. (головуючий), Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 (суддя: Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра"

до: 1. Київської міської ради,

2. Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Вагра" (далі - ТОВ "Вагра", Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - Рада, Відповідач-1) та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент, Відповідач-2) у якому просило:

- зобов`язати Департамент у місячний термін з дня набрання законної сили рішення суду підготувати та направити на розгляд Ради проект рішення "Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку";

- зобов`язати Раду включити до порядку денного чергового пленарного засідання питання "Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку".

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 у справі № 910/5309/21, відмовлено ТОВ "Вагра" у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

2.2. Місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, виходив з того, що наявне таке, що набрало законної сили, рішення господарського суду у справі № 910/10436/18 між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, що й у даній справі.

3.Короткий зміст вимог касаційної скарги та позиція інших учасників

3.1. У касаційній скарзі ТОВ "Вагра" просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції, а справу передати для розгляду до суду першої інстанції.

3.2. Заявник посилаючись на висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 920/137/13-г, від 22.08.2018 у справі № 372/2230/17-ц, від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16, від 02.09.2020 у справі № 417/7171/19 та від 10.06.2020 у справі № 366/2099/17 стверджує, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, зокрема положення пункту 2 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України та наголошує на помилковості висновків судів щодо ідентичності підстав позовів у господарських справах № 910/10436/18 та № 910/5309/21.

3.3. Крім цього, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій відмовляючи у відкритті провадження у справі порушили його право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

3.4. Рада та Департамент у відзивах на касаційну скаргу просять залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін з підстав їх законності та обґрунтованості.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзивах на неї доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. За приписами пункту 2 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

4.3. З аналізу наведеної норми процесуального права убачається, що однією з цілей її застосування законодавець визначив, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

4.4. Отже, передумовою для застосування положень пункту 2 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами. Однак, зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає особі звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

4.5. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Тобто, предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

4.6. Як убачається з матеріалів справи, Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив суд:

- зобов`язати Департамент у місячний термін з дня набрання законної сили рішення суду підготувати та направити на розгляд Ради проект рішення "Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку";

- зобов`язати Раду включити до порядку денного чергового пленарного засідання питання "Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку".

4.7. Водночас, як установили попередні судові інстанції в провадженні Господарського суду міста Києва вже перебувала справа № 910/10436/18 за позовом ТОВ "Вагра" до Ради та Департаменту про:

- зобов`язання Департаменту у місячний термін з дня набрання законної сили рішення суду підготувати та направити на розгляд Ради проект рішення "Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку";

- зобов`язання Ради включити до порядку денного чергового пленарного засідання питання "Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку".

4.8. За результатами вирішення вказаного спору, рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2020, залишеним без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 та Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 910/10436/18, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4.9. Проаналізувавши зміст наведених вище судових рішень та позовної заяви у справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що склад сторін, предмет і підстави позову у зазначених справах є тотожними.

4.10. Як зазначили суди попередніх інстанцій, підставою для звернення до суду, як у справі № 910/10436/18, так і у справі № 910/5309/21 стала відмова Відповідачів у прийнятті рішення про проведення торгів з продажу права оренди земельної ділянки на земельних торгах (аукціоні) для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, буд 25 у Солом`янському районі м. Києва.

Так, у даній позовній заяві Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на листи Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № від 05.03.2021 та № 05708-5790 від 17.03.2021, разом з тим, у справі № 910/10436/18 Позивач вказував про порушення його прав внаслідок відмови у підготовці проекту відповідного рішення, викладеної у листі № 0 від 24.05.2018.

Поряд з цим, у вищезазначених листах Департамент з посиланням на положення статті 134 Земельного кодексу України зазначав про відсутність підстав для продажу на земельних торгах права оренди на земельну ділянку по вул. Волгоградській, 25 у м. Києві, оскільки на вказаній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, що перебуває у власності позивача.

4.11. Отже суди попередніх інстанцій, зважаючи на встановлені обставини справи, з`ясували, що фактично позов у цій справі було подано за наявності такого, що набрало законної сили рішення суду у справі № 910/10436/18, спір у якій виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки в обох справах вимоги Позивача ґрунтувались на отриманні відмови у підготовці проекту рішення Ради "Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку".

4.12. При цьому, доводи скаржника про те, що порівняно з попередніми зверненнями ним зроблено посилання на проведену експертизу та рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі № 910/4528/15-г, по своїй суті не змінюють предмет та підстави позову, а лише є доповненням обставин, які підтверджують ці обставини.

4.13. Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна обсягу посилань на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

4.14. В такий спосіб, колегія суддів зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, діяв у межах наданих йому процесуальних повноважень, тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень і задоволення касаційної скарги не вбачається.

4.15. Доводи, викладені у касаційній скарзі, наведеного та установленого судами не спростовують, а ґрунтуються на помилковому ототожненні підстав позову з обставинами, які ці підстави підтверджують та правовим регулюванням цих обставин.

4.16. Аргументи скаржника щодо порушення права на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не можуть бути підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, адже за змістом статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.17. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі ухвалення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII).

4.18. У пункті 91 рішення від 09.11.2004 "Науменко проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

4.19. Установлення судами тотожного суб`єктного складу, предмета і підстав позову у справах № 910/10436/18 і № 910/5309/21 було здійснено із додержанням положень процесуального права та спрямовано саме на дотримання права на справедливий суд, зокрема, недопущення повторного перегляду та оцінки спірних правовідносин, щодо яких прийнято остаточне рішення.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.2. Відповідно до частини першої статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі про неправильне застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права не отримали підтвердження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому оскаржені у справі судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

6. Розподіл судових витрат

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору за подання касаційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагра" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі № 910/5309/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв
Судді І. С. Берднік
І. С. Міщенко