ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Справа №914/2468/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Виробничо-сервісний центр у Львівській області" Державної фіскальної служби б/н від 26.04.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/1502/21 від 27.04.2021)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.04.2021 (суддя Чорній Л.З., повний текст складено 19.04.2021),

постановлену у попередньому судовому засіданні

у справі №914/2468/20

за заявою: Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, м. Львів

про банкрутство Державного підприємства "Виробничо-сервісний центр у Львівській області" (79003, м. Львів, вул.Стрийська, буд.35, )

за участю представників:

від ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» Державної фіскальної служби: Міла-Поляков Д.П. - представник

від ГУ ДПС у Львівській області: Янкович Н.А. - представник

від ГУ ДФС у Львівській області: Баран П.Б. - представник

від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: Домін У.О. - представник

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.04.2021 у справі №914/2468/20 відмовлено у задоволенні клопотання розпорядника майна Оберемка Р.А. за вх. №2788/20 від 28.10.2020 про припинення повноважень усіх органів управління боржника та покладення його обов`язків на розпорядника майна. У задоволенні клопотання в.о. директора Державного підприємства "Виробничо-сервісний центр у Львівській області" за вх. №7717/21 від 31.03.2021 про закриття провадження у справі відмовлено. Визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 8 900 643,55 грн., що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Державного підприємства "Виробничо-сервісний центр у Львівській області", а саме: Головного управління Державної податкової служби у Львівській області у розмірі 6 890 590,07 грн, з яких: 5 774 333,04 грн основного боргу, 160 639,76 грн штрафних санкцій та 930 393,27 грн пені, а також, 25 224,00 грн судового збору. Головного управління ДФС у Львівській області в розмірі 1 753 296,79 грн, з яких: 1 749 092,79 грн основного боргу та 4 204,00 грн судового збору. Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" в розмірі 256 756,69 грн, з яких: 217 553,97 грн основного боргу, 34 998,72 грн пені та 4 204,00 грн судового збору. Зобов`язано розпорядника майна: - організувати проведення зборів кредиторів відповідно до ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання стосовно подальшого розгляду справи та надати суду відповідні протоколи; - надати суду звіт про виконану роботу в процедурі розпорядження майном з врахуванням вимог ст.ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.04.2021, скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу в частині визнання вимог Головного управління Державної податкової служби у Львівській області у розмірі 6 890 590,07 грн. та постановити нову, якою у визнанні вказаних вимог відмовити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 справу №914/2468/20 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 02.06.2021.

01.06.2021 на адресу суду від Головного управління Державної податкової служби у Львівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому кредитор просить залишити оскаржену ухвалу без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 відкладено розгляд справи на 28.07.2021.

27.07.2021 на електронну адресу суду від Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» Державної фіскальної служби України надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме постанови від 16.06.2021 Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/512/20.

В судовому засіданні 28.07.2021 оголошено перерву до 11.08.2021.

09.08.2021 на адресу суду від ГУ ДПС у Львівській області надійшли додаткові пояснення у справі.

В судовому засіданні 11.08.2021 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив оскаржену ухвалу про визнання кредиторських вимог Головного управління Державної податкової служби у Львівській області у розмірі 6 890 590,07 грн. скасувати повністю та постановити нову, якою у визнанні грошових вимог до боржника відмовити.

Представники кредиторів ГУ ДПС у Львівській області та ГУ ДФС у Львівській області проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржену ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково, ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.10.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство слід скасувати, а провадження у справі закрити, з огляду на наступне.

Головне управління Державної податкової служби у Львівській області звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.10.2020 заяву Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 12.10.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області»; визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» у розмірі 5 493 720,06 грн, з яких: 5 247 836,15 грн - основного боргу (безспірні), 159 567,83 грн - штрафних санкцій та 86 316,08 грн - пені, а також, 21 020,00 грн. судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком на сто сімдесят календарних днів до 31.03.2021 та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича.

12.10.2020 офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» (79003, м. Львів, вул.Стрийська, буд. 35, ) за №65345.

Ухвалою суду від 16.12.2020 залучено до участі у справі Відділ банкрутства Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Державну фіскальну службу України.

До суду, протягом встановленого у ч.1 ст.45 КУзПБ строку, надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника від Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на суму 1 375 850,01 грн, Головного управління ДФС у Львівській області на суму 1 753 296,79 грн, Львівського міського підприємства «Львівтеплоенерго» на суму 256 756,69 грн,

Ухвалами Господарського суду Львівської області від 08.04.2021 грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області у розмірі 1 375 850,01 грн, грошові вимоги Головного управління ДФС у Львівській області на суму 1 753 296,79 грн та грошові вимоги Львівського міського підприємства «Львівтеплоенерго» на суму 256 756,69 грн до Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» визнано у повному обсязі.

В оскарженій ухвалі, постановленій за результатами попереднього засідання, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання боржника про закриття провадження у справі з огляду на наявність ознак неплатоспроможності, визначив розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 8 900 643,55 грн, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області», а саме: Головного управління Державної податкової служби у Львівській області у розмірі 6 890 590,07 грн, з яких: 5 774 333,04 грн основного боргу, 160 639,76 грн штрафних санкцій та 930 393,27 грн пені, а також, 25 224,00 грн судового збору; Головного управління ДФС у Львівській області в розмірі 1 753 296,79 грн, з яких: 1 749 092,79 грн основного боргу та 4 204,00 грн судового збору; Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в розмірі 256 756,69 грн, з яких: 217 553,97 грн основного боргу, 34 998,72 грн пені та 4 204,00 грн судового збору.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене судове рішення Господарського суду Львівської області постановлено при неповному з`ясуванні судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, за невідповідності висновків суду обставинам справи та при порушенні норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, скаржник зазначає, що визнаючи повністю кредиторські вимоги ГУ ДПС у Львівській області господарський суд виходив з того, що станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство та заявлення ГУ ДПС у Львівській області додаткових грошових вимог набуло законної сили рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20, відповідно до якого стягнуто з боржника до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платника податків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та готівкових коштів у розмірі 5 107 043,87 грн.

На підставі цього ухвалою від 12.10.2020 про відкриття провадження у справі визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Львівській області в розмірі 5 493 720,06 грн., з яких 5 247 836,15 - основного боргу (безспірні), 159 567,83 - штрафних санкцій та 86 316,08 - пені, а також 21 020 грн. судового збору.

Окрім цього, ініціюючим кредитором дозаявлено грошові вимоги на суму 845 149,12 грн., які складаються з податку на додану вартість в розмірі 801 711,65 грн., податку на прибуток в розмірі 261 грн. пені, орендної плати з юридичних осіб в розмірі 3966,33 грн., земельного податку з юридичних осіб в розмірі 1 127,69 грн., акцизного податку в розмірі 550,88 грн., податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 37 531,38 грн.

Також суд визнав вимоги ГУ ДПС у Львівській області до боржника на суму 526 496,89 грн. за виставленими рахунками за період з січня 2020 року по вересень 2020 року з оплати за теплопостачання в розмірі 201 100,05 грн., з оплати за водопостачання і водовідведення в розмірі 19 545,84 грн., з оплати електроенергії в розмірі 305 851,00 грн.

Загалом, суд першої інстанції визнав дозаявлені грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 1 375 850,01 грн., з яких 526 496,89 грн - основний платіж, 1071,93 грн. - штрафні санкції, 844 077,19 грн. - пеня та 4204,00 грн. судового збору.

Проте, скаржник стверджує про відсутність податкового боргу перед ГУ ДПС у Львівській області, адже суд, визнаючи вимоги щодо сплати податкового боргу, а також інші нараховані кредитором похідні штрафні санкції, виходив з того, що цей податковий борг є узгодженим на підставі пп.14.1.175, п.14.1. ст.14 ПК України в силу набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20. При цьому суд проігнорував долучену боржником ухвалу від 30.03.2021 Восьмого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження у справі №380/512/20 за скаргою Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» з мотивів того, що така ухвала не скасовує рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20. Апелянт не погоджується з таким твердженням суду, адже на момент постановлення оскарженої ухвали дію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20 було зупинено судом апеляційної інстанції і в силу вимог ч.2 ст.255 КАСУ вказане рішення не мало законної сили.

За таких обставин, скаржник вважає, що визнання господарським судом грошових вимог ГУ ДПС у Львівській області, заявлених на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20 та нарахованих сум штрафних санкцій, було передчасним.

Також скаржник стверджує про відсутність дебіторської заборгованості перед ГУ ДПС у Львівській області зі сплати комунальних послуг. Так, суд погодився із заявником в тому, що боржник як власник частини приміщень в адмінбудівлі за адресою м.Львів, вул.Стрийська, 35, має нести свою частку витрат в утриманні вказаної будівлі, розрахованої заявником у співвідношенні площі приміщень, що нібито належать боржнику в розмірі 5754,1 кв.м. до загальної площі адмінбудівлі - 28 521,6 кв.м. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, а ініціюючий кредитор приховав від суду той факт, що відповідно до наказу №126 від 18.02.2019 Державної фіскальної служби України адмінбудівлю площею 28521,6 кв.м. за актом приймання-передачі основних засобів від 03.04.2019 передано на користь Головного управління Державної фіскальної служби України на праві оперативного управління, яке було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.06.2019 (номер запису 32106531). При цьому сама адмінбудівля за адресою м.Львів, вул.Стрийська, 35, площею 28 521,6 кв.м. належить Державній податковій службі України згідно із розподільчим балансом від 09.12.2019 Державної фіскальної служби України на праві державної власності, яке отримало державну реєстрацію 27.05.2020 на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №52464511 від 01.06.2020.

З посиланням на норми ч.5 ст.22, ч.2 ст.135, ст.137 ГК України скаржник стверджує, що відсутні будь-які правові підстави для участі боржника в розподілі витрат на утримання адмінбудівлі за адресою м.Львів, вул.Стрийська, 35, площею 28 521,6 кв.м., оскільки такий тягар несе виключно власник або уповноважена особа відповідно до рішень власника майна.

На підтвердження зазначених обставин скаржник надав суду апеляційної інстанції інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №254275300 та №254275319, отримані представником боржника 25.04.2021. Обґрунтовуючи об`єктивну неможливість подання вказаних доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції, апелянт зазначає, що йому не було відомо про обставини передачі адмінбудівлі Головному управлінню ДФС України станом на дату постановлення оскарженого рішення, оскільки участі в складанні розпорядчих рішень центральних органів податкової служби щодо зміни правового статусу адмінбудівлі не приймав, і до відома про таке рішення ні з боку ДВС України, ні з боку ініціюючого кредитора - ГУ ДПС України у Львівській області не ставився.

Колегія суддів, вважає за можливе взяти до уваги докази, подані скаржником, а саме інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №254275300 та №254275319, отримані представником боржника 25.04.2021, зважаючи на наведене апелянтом обґрунтування об`єктивної неможливості подання доказів до суду першої інстанції, а також з огляду на те, що обставини, на підтвердження яких подано ці докази мають істотне значення для справи, такі існували на момент відкриття провадження у справі про банкрутство та повинні були бути відомі ініціюючому кредитору - ГУ ДПС у Львівській області та кредитору - ГУ ДФС у Львівській області, окрім того, підлягали дослідженню у підготовчому засіданні суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ініціюючий кредитор у справі - ГУ ДПС України у Львівській області, заперечуючи проти доводів апелянта, зазначає, що заявлені грошові вимоги до боржника підтверджені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 у справі №813/4668/17 про стягнення з боржника на користь податкового боргу в розмірі 1309979,52 грн., рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 у справі №1340/5103/18 про стягнення з боржника податкового боргу в розмірі 2149892,58 грн., а також рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20 про стягнення з боржника податкового боргу в розмірі 5107043,87 грн. При цьому станом на день подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство - 23.09.2020, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20 набрало законної сили 07.08.2020. Вимоги ГУ ДПС України у Львівській області на суму 5493720,06 грн. визнано ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.10.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвала набрала законної сили.

Кредитор наголошує, що податковий борг виник внаслідок самостійно задекларованих сум на підставі податкових декларацій та повідомлень-рішень, які не були предметом оскарження в судовому порядку, а відтак відповідно до ст.14 ПК України вважається узгодженим, окрім того, Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає безспірності заявлених кредиторських вимог.

Щодо заборгованості по сплаті комунальних платежів, кредитор вказує, що відповідно до Статуту головною метою діяльності ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» є надання послуг з обслуговування та експлуатації адмінбудинку на вул. Стрийській, 35. Оскільки, комунікації є спільними, що унеможливлює відключення боржника від використання комунальних послуг, ГУ ДПС у Львівській області змушене надавати боржнику послуги з постачання електричної енергії, які підтверджено договором про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 13.04.2020 №4. Боржник користується адмінбудівлею для розміщення працівників, надає приміщення в оренду та має сплачувати за фактичні затрати теплопостачання, водопостачання, водовідведення, електропостачання.

В тексті відзиву кредитор зазначає, що додається витяг з Єдиного реєстру судових рішень, яким підтверджується дата набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20 - 07.08.2020, однак, такого додатку відзив не містить, в переліку додатків такий не зазначений.

27.07.2021 у клопотанні про долучення письмових доказів, скаржник повідомив апеляційний суд про те, що постановою від 16.06.2021 Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/512/20 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20 про стягнення 5107043,87 грн. скасовано повністю та винесено нове рішення, яким стягнуто з ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» 1889352,68 грн., просив долучити до матеріалів справи копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №380/512/20.

09.08.2021 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від ГУ ДПС у Львівській області, у яких кредитор ще раз наголошує, що предметом заявлених вимог був узгоджений податковий борг, а платник не вжив жодних заходів для погашення податкових зобов`язань. Сума боргу в розмірі 5493 720,06 грн. охоплена претензійно-позовною роботою, а саме рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/4668/17 від 28.02.2018, яким стягнуто 1 309 979,52 грн. (залишок непогашеного боргу становить 1 067 825,61 грн), рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №1340/5103/18 від 22.02.2019, яким стягнуто 2 149 892,58 грн боргу, та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №380/512/20, якою стягнуто 1 889 325,68 грн боргу. До пояснень додано незасвідчені копії рішення у справі №380/512/20, копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №380/512/20, копії рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/4668/17 від 28.02.2018.

В судовому засіданні 28.07.2021 представник боржника надав суду копію рішення Господарського суду у Львівській області від 29.06.2021 у справі №914/2300/19, яким задоволено заяву ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» Державної фіскальної служби України про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, змінено рішення Господарського суду у Львівській області від 10.03.2020 у справі №914/2300/19 про стягнення з ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» на користь ГУ ДФС у Львівській області 1 067 125,48 грн. та 16 006,88 грн. судового збору, та виключено з періоду розрахунку заборгованості по утриманню майна час з 18.02.2019 - фактичної дати прийняття рішення про передачу майна (адмінбудівлі за адресою м.Львів, вул.Стрийська,35,) в управління позивачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції під час здійснення розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.04.2021 не бере до уваги судові рішення, що виникли в часі пізніше, а саме постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №380/512/20, рішення Господарського суду у Львівській області від 29.06.2021 у справі №914/2300/19, оскільки такі не існували на момент постановлення оскарженої ухвали.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала, постановлена за результатами попереднього засідання, в частині визнання та внесення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог ініціюючого кредитора в повному обсязі.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що основними доводами скаржника є відсутність податкового боргу перед ініціюючим кредитором, тобто наявність на момент відкриття провадження у справі та постановлення оскарженої ухвали про внесення вимог ініціюючого кредитора до реєстру вимог кредиторів спору про право, який підлягає вирішенню в позовному провадженні.

Відповідно до абз. 1 ч.6 ст.39 КУзПБ господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 у справі №910/4658/20.

Відповідно до ч.1 ст.278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить відсутність предмету спору.

Відповідно до ч.4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У постанові від 19.05.2021 у справі №925/325/20 Верховний Суд вказав, що відповідно до частини другої статті 35 КУзПБ підготовче засідання суду проводиться не пізніше 14 днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів, відтак, зважаючи на обмеження строку проведення підготовчого засідання та стандартів доказування, які суд може використати на цій стадії процесу, подані кредитором до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство докази на підтвердження обґрунтованості вимог до боржника мають переконливо свідчити про відсутність спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора та про наявність порушеного (невиконаного) господарсько-правового зобов`язання.

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності стосовно вирішення питань щодо суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Отже, встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є необхідною передумовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство у відповідності до частини шостої статті 39 КУзПБ, згідно із якою підставою для відмови у відкритті провадження у справі є те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КУзПБ до заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ініціюючий кредитор у справі - ГУ ДПС у Львівській області, на обґрунтування наявності заборгованості Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» в розмірі 5 493 720,06 грн, у заяві про відкриття провадження у справі зазначав, що боржник має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на додану вартість, що складається із сум основного платежу, штрафної санкції та пені, по податку на прибуток підприємств, що складається із основного платежу та штрафної санкції, єдиний внесок, що складається з основного платежу, земельний податок з юридичних осіб, що складається із основного платежу, акцизний податок, що складається із основного платежу, орендна плата за спецвикористання води, що складається із пені, податку на нерухоме майно, що складається із основного платежу.

Кредитор вказував, що заборгованість відповідно до карток особових рахунків та довідки про заборгованість №7496/9/13-01-13-04 від 16.09.2020 становить 5 493 720,06 грн. та виникла на підставі: 1) податку на додану вартість - 4 692 190,76 грн (а саме, - 4 448 023,63 грн - основний платіж, - 158 587,01 грн - штрафні санкції, - 85 580,12 грн - пеня; 2) податку на прибуток - 2 340,64 грн (основний платіж); 3) орендної плати з юридичних осіб - 83 029,21 грн (а саме, - 82 048,39 грн - основний платіж, - 980,82 грн - штрафні санкції); 4) єдиного внеску - 299 599,39 грн (основний платіж); 5) земельного податку з юридичних осіб 30 426,52 грн (основний платіж); 6) акцизного податку - 5 264,68 грн (основний платіж); 7) рентної плати за спецвикористання води - 735,96 грн (пеня); 8) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - 380 132,90 грн (основний платіж). Загалом заборгованість Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» перед бюджетом становить 5 493 720,06 грн., за яких 5 247 836,15 грн. - основний платіж, 159 567,83 грн. - штрафні санкції, 86 316,08 грн. - пеня.

До заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство додано довідку від 16.09.2020 №7469/9/13-01-13-04 про податкову заборгованість станом на 03.09.2020, копію довідки про відкриті банківські рахунки боржника, копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 у справі №1340/5103/18, копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №222569897 від 03.09.2020, копії інкасових доручень, копії актів описів майна, копії витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №541193880 від 24.11.2017, №64752074 від 12.02.2020.

Боржник станом на дату проведення підготовчого засідання не подав суду відзиву на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство чи жодних інших документів.

Як вбачається з долученої до заяви кредитора інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Державне підприємство «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» зареєстроване як юридична особа - суб`єкт господарювання за адресою: 79003, м. Львів, вул.Стрийська, буд.35, . Засновником боржника є Державна фіскальна служба України, Янсон В.В. виконував обов`язки директора з 17.02.2020 по 17.04.2020, з 17.04.2020 відомості про керівника відсутні.

Як вбачається з поштової накладної за №490, копію заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство було направлено боржнику до відділення (Львів, 79026), без зазначення адреси, номер телефону контактної особи одержувача, вказаний в накладній, є ідентичним номеру контактної особи відправника; доказів надсилання копії ухвали Господарського суду Львівської області від 02.10.2020 про прийняття заяви у справі про банкрутство та призначення підготовчого засідання на 12.10.2020 боржнику матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що на момент проведення підготовчого засідання у справі в суду були відсутні докази обізнаності боржника про існування заяви ініціюючого кредитора, а також докази отримання боржником ухвали від 02.10.2020, якою призначено підготовче засідання на 12.10.2020, зобов`язано боржника надати відзив на заяву про порушення справи про банкрутство, інформацію щодо загальної суми заборгованості перед кредиторами за зобов`язаннями, що передбачають виплату грошових коштів, та інші документи, а також визнано явку боржника обов`язковою.

За наслідками розгляду у підготовчому засіданні ГУ ДПС у Львівській області про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» суд першої інстанції дійшов висновку, що боржник неспроможний виконати свої грошові зобов`язання перед ініціюючим кредитором в загальному розмірі 5 493 720,06 грн., з яких 5 247 836,15 грн - основного боргу, 159 567,83 грн - штрафних санкцій та 86 316,08 грн - пені.

Суд врахував, що виходячи з вимог ст.95 Податкового кодексу України доказами в підтвердження грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України. Як вбачається з матеріалів справи, актами опису майна від 03.10.2017 за №16177/10/13-01-17-04-04/36, від 03.10.2017 за №16178/10/13-01-17-04-04/37, від 22.11.2017 за №21674/10/13-01-17-04-09/112, від 07.02.2020 за №5925/10/51-08-15/42 описано майно Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» в податкову заставу, що підтверджується витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

При цьому суд першої інстанції встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 у справі №1340/5103/18 адміністративний позов задоволено повністю та вирішено стягнути з рахунків ДП «Виробничо-сервісного центру у Львівській області» відкритих у банках, обслуговуючих такого платника податків у сумі 2 149 892,58 грн. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20 адміністративний позов задоволено повністю та вирішено стягнути з рахунків ДП «Виробничо-сервісного центру у Львівській області» відкритих у банках, обслуговуючих такого платника податків у сумі 5 107 043,87 грн.

Як вбачається зі змісту заяви про ГУ ДПС у Львівській області про відкриття (порушення) справи про банкрутство, кредитор обґрунтовував, що податковий борг ДП «Виробничо-сервісного центру у Львівській області» відповідно до карток особових рахунків та довідки про заборгованість №7496/9/13-01-13-04 від 16.09.2020 становить 5 493 720,06 грн та виник на підставі: 1) податку на додану вартість - 4 692 190,76 грн (а саме, - 4 448 023,63 грн - основний платіж, - 158 587,01 грн - штрафні санкції, - 85 580,12 грн - пеня; 2) податку на прибуток - 2 340,64 грн (основний платіж); 3) орендної плати з юридичних осіб - 83 029,21 грн (а саме, - 82 048,39 грн - основний платіж, - 980,82 грн - штрафні санкції); 4) єдиного внеску - 299 599,39 грн (основний платіж); 5) земельного податку з юридичних осіб 30 426,52 грн (основний платіж); 6) акцизного податку - 5 264,68 грн (основний платіж); 7) рентної плати за спецвикористання води - 735,96 грн (пеня); 8) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - 380 132,90 грн (основний платіж).

Як вбачається зі змісту рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20 заявлена позивачем до стягнення сума податкового боргу становить 5 107 043,87 грн. і складається з податку на додану вартість - 4762274,10 грн., податку на нерухоме майно на суму 273020,34 грн. податку на прибуток - 2340,64 грн., орендної плати з юридичних осіб - 48069,77 грн., земельного податку від 06.02.2019 на суму 16074, 34 грн.

Слід зауважити, що копія рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №380/512/20, додана до матеріалів заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, містила відмітку «рішення станом на 20.03.2020 законної сили не набрало».

Як стверджує кредитор у відзиві на апеляційну скаргу, вказане рішення набрало законної сили 07.08.2020, однак, докази на підтвердження зазначеного в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі №380/512/20 Державному підприємству «ВСЦ у Львівській області» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі № 380/512/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «ВСЦ у Львівській області» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі №380/512/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Державного підприємства «ВСЦ у Львівській області» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках, та зупинено дію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі №380/512/20.

Таким чином, станом на день проведення місцевим господарським судом попереднього засідання у справі про банкрутство Державного підприємства «ВСЦ у Львівській області» та постановлення оскарженої ухвали від 08.04.2021, дію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі №380/512/20, яким ініціюючий кредитор обґрунтовував податкову заборгованість боржника, було зупинено, рішення було предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вказану обставину, а також те, що станом на день постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «ВСЦ у Львівській області» - 12.10.2020, в матеріалах справи були відсутні докази набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі №380/512/20, відсутні докази обізнаності боржника із заявою Головного управління ДПС у Львівській області про відкриття провадження у справі про банкрутство, відсутні докази повідомлення боржника про призначення підготовчого засідання, а відтак наявності в боржника можливості заперечувати щодо існування податкового боргу, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд у підготовчому засіданні не дослідив обставин наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №910/126/20 наведено правовий висновок, відповідно до якого за встановлених обставин, що боржником не надано суду відзиву на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, представники боржника не з`явилися у підготовче судове засідання, а ухвала суду про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство з призначенням судового розгляду повернулася до місцевого суду з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання», судами першої та апеляційної інстанцій не було досліджено обставин наявності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора, які б могли бути підставою для відмови у відкритті провадження згідно з ч.6 ст.39 КзПБ.

У постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №910/4658/20, наведено правовий висновок про те, що установлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження.

Окрім того, слід також взяти до уваги надану скаржником інформаційну довідку №254275319 від 25.04.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідно до якої приміщення адмінбудинку загальною площею 28521,6 кв.м. за адресою м.Львів, вул. Стрийська,35, належить на праві власності Державній податковій службі України, форма власності - державна, розмір частки 1/1, а 18.06.2019 до реєстру було внесено запис про те, що приміщення адмінбудинку загальною площею 28521,6 кв.м. за адресою м.Львів, вул. Стрийська,35, передано Головному управлінню Державної фіскальної служби України у Львівській області на праві оперативного управління на підставі наказу Державної фіскальної служби України №126 від 18.02.2019 та акту приймання-передачі основних засобів від 03.04.2019.

Наведеною обставиною боржник обґрунтовує відсутність обов`язку сплати заборгованості в розмірі 526 496,89 грн. з оплати за теплопостачання, водопостачання і водовідведення, електроенергії за період з січня 2020 року по вересень 2020 року, яку було дозаявлено ініціюючим кредитором та визнано ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.04.2021, постановленою за результатами розгляду грошових вимог ГУ ДПС у Львівській області до боржника.

Натомість ГУ ДПС у Львівській області стверджує, що боржник є власником частини приміщення адмінбудинку за адресою м.Львів, вул. Стрийська, 35, площею 5754,1 кв.м. із загальної площі 28521,6 кв.м. та надає інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №222569897 від 03.09.2020, відповідно якої 18.07.2013 за боржником було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення площею 5754,1 кв.м. за адресою м.Львів, вул. Стрийська, 35.

Колегія суддів зазначає, що наведені обставини додатково свідчать про наявність спору про право між ініціюючим кредитором та боржником щодо розміру та підстав вимог ініціюючого кредитора, та підлягали дослідженню у підготовчому засіданні.

Слід зазначити, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, яка виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, який є суттю суперечності, конфлікту, протиборства сторін. Суд зауважує, що поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Тому, вирішуючи питання про те, чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їхніх прав та обов`язків і неможливістю їх здійснення без усунення перешкод у судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Таким чином, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оскарженням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Здійснюючи розгляд спорів про право, суд встановлює наявність чи відсутність певних обставин (юридичних фактів). За відсутності цих елементів не може бути спору про право.

Юридичні факти - це певні життєві обставини, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їхніх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право. Тому в кожному конкретному випадку залежно від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування такого спору.

Щодо зауваження ініціюючого кредитора про те, що Кодекс України з процедур банкрутства не вимагає доведення безспірності вимог до боржника, колегія суддів апеляційної інстанції вказує, що на дату проведення підготовчого засідання усі суперечності між кредитором та боржником з приводу їхніх прав та обов`язків мають бути ними усунені самостійно або вирішені в судовому порядку з ухваленням судового рішення. Вимоги ініціюючого кредитора до боржника мають бути безспірними, тобто ґрунтуватися на первинних документах, які беззаперечно підтверджували би дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави її виникнення та доводили би прострочення виконання грошового зобов`язання боржника. У такому разі безспірність не слід обов`язково пов`язувати (ототожнювати), ставити в залежність з наявністю судового рішення.

Варто зауважити, що ч.6 ст.39 КзПБ, згідно з якою підставою для відмови у відкритті провадження є наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, жодним чином не визначає підставою для такої відмови існування рішень, які набрали законної сили. Отже, наявність остаточного рішення у цьому спорі не є обов`язковою. У цьому випадку достатнім є сам факт наявності спору про право, результати вирішення якого можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 23.06.2020 у справі №910/1067/19).

Відсутність спору про право в розрізі процедури банкрутства полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо. Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище Аналогічну правову позицію викладено постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №910/4658/20, від 3.09.2020 у справі №910/4658/20 та постанові від 16.09.2020 у справі № 911/593/20.

Отже, встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є необхідною передумовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство. Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №911/593/20.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, враховуючи положення ч.4 ст.269 ГПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.10.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Колегія суддів також зазначає, що ініціюючий кредитор не позбавлений права звернутись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, після усунення обставин, які свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.86, 269, 270, 275, 277, 278, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Державного підприємства "Виробничо-сервісний центр у Львівській області" Державної фіскальної служби б/н від 26.04.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/1502/21 від 27.04.2021) - задоволити частково.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.10.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство.

3. Провадження у справі №914/2468/20 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про Державного підприємства "Виробничо-сервісний центр у Львівській області" (79003, м. Львів, вул.Стрийська, буд.35, ) - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 20.08.2021.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.