РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2021Справа № 910/9459/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК»

до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ»

про стягнення 75 971, 12 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «ТРАНС ЛОГІСТИК» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 75 971, 12 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що у відповідача на підставі Договору № 078999/920/190001043 добровільного страхування наземного транспорту від 16.07.2019 та внаслідок настання 30.12.2020 дорожньо-транспортної пригоди із автомобілем MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 , виник обов`язок із виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 75 971, 12 грн, який ним у встановлений строк виконано не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

08.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ним було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі умов п. 11.3.7 та п. 16.1.11 укладеного сторонами договору, а саме з огляду на відсутність засвідченого підписом представника страховика та печаткою товариства акту огляду, що підтверджує факт проведення огляду транспортного засобу. Наведене, на переконання відповідача унеможливлює визначення розміру шкоди, завданої автомобілю MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 та виплату страхового відшкодування.

26.07.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує на хибність доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Так, зокрема, позивач вказав, що п. 16.1.11 укладеного сторонами договору страхування жодним чином не стосується огляду автомобілів до моменту укладання договору, а стосується огляду автомобілів вже після їх пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

30.07.2021 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Додатково зазначає, що оскільки акт огляду ТЗ не складався, неможливо встановити, які пошкодження ТЗ вже мав на моменту кладення Договору, а які були завдані внаслідок ДТП.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (страховик) та Приватним підприємством «ТРАНС ЛОГІСТИК» (страхувальник) був укладений договір № 078999/920/190001043 добровільного страхування наземного транспорту (далі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням.

Згідно пункту 3 додатку № 24 від 23.12.19 до Договору, до переліку застрахованих транспортних засобів віднесено автомобіль MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 .

У п. 3 частини І договору зазначено, що вигодонабувач сторонами договору не визначений.

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 є Приватне підприємство «ТРАНС ЛОГІСТИК».

Відтак, попри те, що за погодженням сторін не визначено вигодонабувача, страхове відшкодування за Договором належить до виплати на користь позивача, як власника застрахованого транспортного засобу, який може понести збитки внаслідок його пошкодження.

У розділі 7 частини І договору та п. 4.1 частини ІІ договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) встановлено, що застрахованим може бути, зокрема, ризик пошкодження та/або знищення чи втрата визначеного транспортного засобу (ТЗ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 7.3 частини ІІ договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) лімітом відшкодування по КАСКО та/або ДО за кожним ТЗ є страхова сума за кожним ТЗ, зазначена у додатку до договору страхування. Страхова сума є агрегатним лімітом відшкодування страховика по всіх страхових випадках, що відбулись під час дії договору. Договір вважається виконаним і припиняє свою дію з моменту виплати сумарного страхового відшкодування в розмірі, еквівалентному розміру страхової суми за мінусом франшизи по всіх страхових випадках, що сталися за договором. Договір діє до кінця обумовленого в частині І терміну в межах різниці між страховою сумою і розміром виплачених страхових відшкодувань, тобто страхова сума зменшується на розмір виплачених відшкодувань. Страхова сума може бути відновлена до початкового розміру шляхом внесення відповідних змін до договору та сплати додаткового страхового платежу.

Як вбачається з пункту 3 додатку № 24 до Договору, сторони погодили страхову суму для транспортного засобу MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 800 000, 00 грн.

Розмір франшизи у випадку пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди становить нуль (п. 7 частини І Договору).

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року в справі № 202/416/21, 30 грудня 2020 року о 03 год. 40 хв. в м. Дніпрі, Індустріальний р-н., перехрестя вул. Калинової та вул. Янтарної, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN TGM 18.240 д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті перед поворотом ліворуч не надав дорогу автомобілю Daewoo Nexia д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

За умовами п. 12.5 частини ІІ Договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) страхувальник повинен здійснювати відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ лише на СТО, що погоджена з страховиком. Сторони домовились, що за цим договором погодженими з страховиком вважаються СТО, на яких відповідно до вимог заводу-виробника ремонтуватимуться застраховані ТЗ після страхових випадків. Дана умова діє тільки для ТЗ, що знаходяться на обслуговування сервісного дилеру MAN, SCANIA .

Згідно рахунку-фактури № DNZ_TEF-2004793 від 30.12.2020, який було складено офіційним сервіс-партнером MAN в Україні Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОФОРУМ», вартість відновлювального ремонту автомобіля MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що мала місце 30.12.2020, становить 75 971, 12 грн.

Відповідно до підпункту 11.4.9 пункту 11.4 частини ІІ Договору страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату (скласти страховий акт) страхового відшкодування або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування в термін не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від дати отримання страховиком всіх необхідних документів, зазначених в розділі 13 частини ІІ договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків.

Так, 30.12.2020, ПП «Транс Логістик» звернулось до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою-повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, яка була зареєстрована в журналі реєстрації за № 199.

Згідно пп. 11.3.7 п. 11.3 частини ІІ Договору, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в Розділі 16 цього Договору та Правилах страхування.

У пп. 16.1.11 п. 16.1 частини ІІ Договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) визначено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність Акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника Страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Листом № 4776 від 29.01.2021 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачеві із посиланням на положення підпунктів 11.3.7, 16.1.11 Договору, через відсутність засвідченого підписом представника страховика та печаткою товариства акту огляду, що підтверджує факт проведення огляду транспортного засобу.

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує на безпідставне невиконання відповідачем зобов`язання за Договором, що порушує право позивача на отримання суми страхового відшкодування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (стаття 4 Закону № 85/96-ВР).

Відповідно до абзацу 1 статті 6 Закону № 85/96-ВР добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За визначеннями, наведеними у частинах 1, 2 статті 9 Закону № 85/96-ВР страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку; страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

За приписами ч. 3 ст. 16 Закону № 85/96-ВР договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (ч. 1 ст. 17 Закону № 85/96-ВР).

Судом встановлено, що відповідачем були розроблені та зареєстровані в установленому законом порядку Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) (далі - Правила страхування), розміщені на офіційному сайті відповідача за посиланням: https://upsk.com.ua/dbs.8.files/upload/file/214_final.pdf.

У п. 1.1 частини ІІ Договору зазначено, що цей договір укладено відповідно до чинного законодавства України на умовах Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених Головою правління Акціонерного товариства «УПСК» 31.03.2009 та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 за реєстраційним № 0690302.

Положеннями п. 11.2.1 частини ІІ Договору на страхувальника покладений обов`язок при укладення цього договору надати достовірну інформацію страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну умов експлуатації, зберігання тощо, що може вплинути на ступінь страхового ризику щодо ТЗ, не пізніше 3 робочих днів після виникнення таких факторів.

Відповідно до п. 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, оновленням чи зміною умов договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

Згідно з п. 9.2.18 Правил страхування страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу страховика протягом дії договору страхування.

За умовами п. 11.3.7 частини ІІ Договору страховику надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в розділі 16 цього договору та Правилах страхування.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені частиною першою статті 991 ЦК України та абзацом першим статті 26 Закону № 85/96-ВР.

Водночас, частиною другою статті 991 ЦК України та абзацом 2 статті 26 Закону № 85/96-ВР встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Пунктом 16.1.11 частини ІІ Договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) передбачено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Наразі, обґрунтовуючи необхідність складення акту огляду транспортного засобу на момент укладення договору, страхування відповідач вказує, що складення такого документу має істотне значення для здійснення індивідуальної оцінки страхового ризику, оскільки саме під час такого огляду страховик у акті огляду фіксує показники одометра транспортного засобу (чи експлуатувався раніше ТЗ), наявність/відсутність пошкоджень транспортного засобу на момент страхування тощо.

Тобто, за твердженнямии відповідача оцінка страхових ризиків та транспортного засобу, як предмету майбутнього договору страхування, здійснюється страховиком саме під час складення акту огляду транспортного засобу на момент укладення договору страхування.

Втім, матеріали справи свідчать про визначення відповідачем, як страховиком, страхової суми для транспортного засобу MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 800 000,00 грн і погодження такого розміру страхової суми позивачем, що підтверджується п. 3 Додатку № 24 до Договору.

Отже, попри твердження відповідача про невиконання позивачем обов`язку надати автомобіль MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 , для огляду та складення відповідного акту під час укладення договору страхування, відповідач все ж визначив страхову суму для вказаного автомобіля.

З урахуванням викладеного, суд критично оцінює твердження відповідача про невиконання позивачем вказаного обов`язку, та приходить до висновку, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування відсутні.

Одночасно, суд вважає за доцільне зазначити, що згідно з пп. 11.4.6 частини ІІ Договору саме на страховика покладений обов`язок протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку здійснити огляд пошкодженого ТЗ та/або вжити заходів для проведення незалежної експертизи.

Отже, відсутність доказів проведення відповідачем огляду транспортного засобу MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 , після його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, що трапилась 30.12.2020, не може бути підставою для невиконання обов`язку з виплати страхового відшкодування позивачу, як власнику вказаного транспортного засобу.

Оцінюючи заявлений до стягнення розмір страхового відшкодування судом також враховано, що за умовами п. 12.5 частини ІІ Договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) страхувальник повинен здійснювати відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ лише на СТО, що погоджена з страховиком. Сторони домовились, що за цим договором погодженими з страховиком вважаються СТО, на яких відповідно до вимог заводу-виробника ремонтуватимуться застраховані ТЗ після страхових випадків. Дана умова діє тільки для ТЗ, що знаходяться на обслуговування сервісного дилеру MAN, SCANIA.

Згідно рахунку-фактури № DNZ_TEF-2004793 від 30.12.2020, який було складено офіційним сервіс-партнером MAN в Україні Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОФОРУМ», вартість відновлювального ремонту автомобіля MAN TGM 18.240, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що мала місце 30.12.2020, становить 75 971, 12 грн.

Судом встановлено, що за умовами частини І Договору франшиза за страховим випадком у вигляді дорожньо-транспортної пригоди становить нуль грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті на користь позивача, становить 75 971, 12 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40; ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК» (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище міського типу Слобожанське, вул. Теплична, буд. 27-С; ідентифікаційний код 34307753) 75 971, 12 грн (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят одна гривня 12 коп.) страхового відшкодування та 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 13.08.2021.

Суддя О.С. Комарова