ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1417/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи (вх. №1466/21)

за позовом приватного підприємства «Агроекстра» (25006, м. Кропивницький, вул. Шевченка, 6/2, )

до відповідача акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення 116 060,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Одеської області 24.05.2021р. надійшла позовна заява (вх. №1466/21) приватного підприємства «Агроекстра» до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця", в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 116 060,63 грн. збитків, завданих нестачею вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час здійснення відповідачем перевезення вантажу - кукурудзи, що була відвантажена насипом у вагоні №58553124, виявлено невідповідність маси брутто вантажу, а саме: виявлено ознаки нестачі вантажу на 16 500 кг менше від зазначеної відправником маси.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.05.2021р. позовну заяву приватного підприємства «Агроекстра» залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

22.06.2021р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№16711/21).

Також, 22.06.2021р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх.№16715/21), відповідно до якого останній просить суд витребувати у відповідача письмовий доказ, а саме оригінал технічного акту №170 від 26.11.2020р. та належним чином засвідчену копію цього акту.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.06.2021р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1417/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України; клопотання ПП «Агроекстра» про витребування доказів задоволено, витребувано у АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" оригінал або належним чином засвідчену копію технічного акту №170 від 26.11.2020р.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 25.06.2021р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві електронну адресу.

Відповідачу по справі ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 25.06.2021р. була надіслана на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана останнім 01.07.2021р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.5, 7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

15.07.2021р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив (вх.№19032/21), згідно якого останній заявлені позовні вимоги не визнає та просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вказуючи на недоведеність позивачем отримання права на пред`явлення претензій та позову. Щодо розміру збитків відповідач вказує, що відправником визначено масу вантажу на автомобільних вагах, про що зазначено в накладній №40156143. Згідно комерційного акту від 26.11.2020р. №415207/306, зважування вагону при комісійній перевірці здійснювалось на 150-тонних вагонних вагах №1139. Таким чином, маса вантажу визначена на різних вагах різним способом зважування, що зумовлює невідповідність результатів зважування. Окрім цього, відповідач звертає увагу на відсутність його вини у нестачі вантажу, що виключає його відповідальність.

23.07.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№19809/21), в якій останній на підтвердження права на позов вказав, що до суду разом з позовом було надано оригінал електронної залізничної накладної №40156143, засвідченої станцією призначення, на якому міститься переуступний підпис вантажоодержувача ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» про передачу ПП «Агроекстра» права на пред`явлення претензії та позову. При цьому, ні Статутом залізниць, ні Правилами заявлення та розгляду претензій, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, не передбачено обов`язок надання разом із позовом чи претензією документів, які підтверджують повноваження керівника та головного бухгалтера, однак позивач надає такі докази до суду.

Позивач також вказує на правомірність використання автомобільних ваг для визначення маси вантажу, посилаючись на п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення.

Крім того, позивач звертає у вагу, що згідно залізничної накладної №40156143 маса вантажу по вагону № 800 кг, накладено 7 пломб (ЗПП) Б269896, Б269894, Б269895, Б269898, Б269899, Б269892, Б269893. Згідно акту №58553124 від 09.11.2020р. маса нетто 69800 кг. Вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень.

При цьому, комерційним актом №415207/306 встановлено факт недостачі вантажу на 16500 кг по вагону №58553124 та встановлено, що вагон прибув лише з шістьма ЗПП вантажовідправника, а ліворуч за напрямком руху поїзда на 2-му розвантажувальному люці ЗПП вантажовідправника №Б269892 відсутнє, в наявності справна свинцева пломба к/з А275 ст. Миколаїв Од.зал., що свідчить про доступ до вантажу вже в процесі його перевезення.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків та встановив таке.

02.07.2020р. між ПП «Агрофірма Митрофанівська» та ПП «Агроекстра» укладено договір №ТЕО-02/07-20 на транспортно-експедиційне обслуговування, згідно п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, експедитор бере на себе зобов`язання за дорученням, за плату і за рахунок клієнта організувати та виконати транспортно-експедиторські послуги по перевезенню зернових та олійних культур клієнта залізничним транспортом, а також здійснення інших дій, необхідних для виконання зобов`язань по даному договору та узгоджених з клієнтом.

Згідно Додатку №3 від 29.10.2020р. до договору №№ТЕО-02/07-20 від 02.07.2020р., відвантаження вантажу здійснюється з ТОВ «Куцівське ЗПП», відправлення зі станції Куцівка, найменування вантажу: зерно пшениці, завантаження з 02.11.20 по 20.11.2020р., загальна вага вантажу 2312т., місце призначення: ст. Миколаїва-Вантажний Од.Зал., вантажоодержувач за залізничною накладною: ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів».

09.11.2020р. ПП «Екстра», що є вантажовідправником, завантажено на станції відправлення Куцівка до станції призначення Миколаїв-Грузовий на користь вантажоотримувача ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» вантаж (пшеницю) насипом, загальною масою 343 650 кг, маса якого визначена вантажовідправником на автомобільних вагах заводський №18743, ТВА-80-20-20(10)-Пф-25(RC), що вбачається з накладної №40156143.

З відомості вагонів за №40156143 від 09.11.2020р. вбачається, що маса вантажу, серед іншого, в вагоні №58553124 становить 69800 кг, тара вагона 23000, провізна плата складає 5 675,00 грн., на вагон накладено пломби (ЗПП) Б269896, Б269894, Б269895, Б269898, Б269899, Б269892, Б269893.

Вагон №58553124 прибув на станцію призначення Миколаїв-Вантажний 24.11.2020р. за досильною накладною №40261265 та виданий вантажоотримувачу 24.11.2020р.

26.11.2020р. станцією Миколаїв-Вантажний Од складено комерційний акт №415207/306, з якого вбачається, що на підставі комерційного акту від 19.11.2020р. №415103/223 ст. Миколаїв Од. зал. проведена комерційна перевірка та зважування вагона №58553124 з вантажем пшениця на справних 150-т вагонних вагах №1139 (повірені 09.10.2020р.), який прибув за накладною №40156143 від 09.11.2020р., у складі комісії ДСМ Рябої Ю.В., агента комерційного Степанюк К.О., ВОХР Кучер А.С., слідчого Заводського ВП Бабича М.С., представника вантажоодержувача Бітлян Н.С. Встановлено, що вага брутто 75150 кг, тара перевірена 21850 кг, нетто 53300 кг., що на 16 500 кг менше документа. Вагон прибув з 6 ЗПП вантажовідправника: на верхніх зважувальних люках справні ЗПП вантажовідправника №Б269898, Б269899, Б269894, Б269894, на нижніх розвантажувальних люках справні ЗПП вантажовідправника - №Б269896, №Б269895. Ліворуч за напрямком руху поїзда на другому розвантажувальному люці ЗПП вантажовідправника №Б269892 відсутнє, у наявності справна свинцева пломба к/з А275 ст. Миколаїв Од. зал. При розкритті завантажувальних люків було виявлено: між 2-м та 3-м люком мається поглиблення глибиною 1500 мм, довжиною 3500 мм, на всю ширину вагона. Вагон технічно справний згідно тех. Акта № 170 від 26.11.2020р.

Результати зважування також відображено у виписці з Книги перезважування на 150-т вагонних вагах №1139, повірених 09.10.2020р., що вбачається з технічного паспорту засобу вимірювальної техніки від 20.12.2019р.

Згідно акту №170 про технічний стан вагона, складеного 26.11.2020р., вагон є технічно справним, втрата вантажу неможлива.

У зв`язку із втратою вантажу, право на пред`явлення претензії та позову передано ПП «Агроекстра», про що зроблено переуступний напис на накладній №40156143, за підписом головного бухгалтера Колеснікова Я.С. та генерального директора Цой Ха Йонг, що засвідчено печаткою ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів».

З довідок ПП «Агрофірма Митрофанівська» №17/03-2021 від 17.03.2021р. та ПП «Агроекстра» №6/05 від 06.05.2021р. вбачається, що ціна вантажу, що перевозився по залізничній накладній №40156143, у тому числі в вагоні №58553124, за 1 (одну) тону становить 253,30 доларів США (по курсу НБУ на 24.11.2020р. (на дату прибуття вантажу на станцію призначення 28,3694 грн.). Загальна вартість вантажу (пшениці) в кількості 69800 кг (69,800 т), що перевозився у вагоні №58553124 по залізничній накладній №40156143 становить: 17 680,34 дол США, що по курсу НБУ на 24.11.2020р. становить 501 580,64 грн.

Сума вартості нестачі вантажу у вагоні №58553124 16 151 кг (16,151 т) з урахуванням 0,5 % природнього убутку становить: 4 091,05 дол. США, що по курсу НБУ на 24.11.2020р. складає 116 060,63 грн.

Враховуючи незбереження відповідачем вантажу під час його перевезення до станції призначення, чим позивачу завдано збитків у вигляду вартості втраченого вантажу з урахуванням норми природної втрати 16 151 кг., останній звернувся до суду з позовною заявою про стягнення збитків у вигляді вартості втраченого вантажу в розмірі 116 060,63 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини, вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами 1-3 ст. 909 ЦК України, встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (ч. 2 ст.306 ГК України).

Наявність в матеріалах справи накладної №40156143 від 09.11.2020р. свідчить про укладення між сторонами договору перевезення.

Відповідно до ч. 3 ст. 308 ГК України, вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України (далі Статут), на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Згідно з ст. 110 Статуту, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Відповідно до пп. «а» ст. 111 Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Положеннями ст. 113 Статуту передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтями 114, 115 Статуту встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Пунктом 3 Правил пломбування вагонів і контейнерів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №793/5984 10.09.2001р. встановлено, що завантажені криті вагони, ізотермічні, хопери-зерновози, цистерни і контейнери пломбуються: ЗПП (пломбами) залізниці, коли вантаж завантажено залізницею; ЗПП (пломбами) відправника, коли вантаж завантажено відправником.

Суд зазначає, що відомості, які наведені у залізничній накладній №40156143 від 09.11.2020р., свідчать, що завантаження вантажу у вагони здійснено відправником у справні вагони, ним же вказані вагони запломбовані ЗПП. В свою чергу, як свідчать матеріали справи, перевізником жодних зауважень щодо неправильного накладення ЗПП на вагони, або відсутності ЗПП на вагонах не надано і вантаж прийнятий до перевезення. Також, відповідачем не надано, а наявні матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невірного визначення маси вантажу при навантажені у відповідний вагон.

Крім того, будь-яких зауважень щодо маси вантажу з боку перевізника при його прийняті до перевезення не було. Відповідач не скористався своїм правом, визначеним статтею 24 Статуту залізниць України, якою передбачено право залізниці перевіряти кількість та масу переданого до перевезення вантажу та погодився із масою вантажу визначеною відправником.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо невідповідності маси вантажу при перезважуванні тій, що була вказана відправником у накладній, у зв`язку із проведенням зважування різними способами на вагонних та автомобільних вагах.

Так, згідно п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни).

За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу.

Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Згідно п. 7 Правил, маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Тим чином, законодавством допускається використання іншого типу ваг крім вагонних.

З матеріалів справи також вбачається, зокрема згідно листа від 23.09.2020р., на підставі узгодження АТ «Укрзалізниця» від 23.09.2020р. НР ЦМ-13/5640, як виняток, дозволяється на ст. Куцівка до 31.12.2020р. приймання з визначенням маси вантажів на автомобільних тензометричних вагах типу ТВА-80-20(10-ПФ-25(RC), зав. нр 18743, власність ТОВ «Куцівське ЗПП» відправником ПП «Агроекстра».

На підтвердження відповідності вказаних ваг вимогам законодавства про метрологію в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №682-М від 29.05.2020р., чинне до 29.05.2021р.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про правомірність визначення позивачем, як відправником, маси вантажу у вагоні №58553124 в розмірі 69800кг.

При цьому, недостача вантажу у вагоні №58553124 на 16500 кг при його видачі встановлена комерційним актом №415207/306 від 26.11.2020р., з якого, зокрема вбачається, що ліворуч за напрямком руху поїзда на другому розвантажувальному люці ЗПП вантажовідправника №Б269892 відсутнє, у наявності справна свинцева пломба к/з А275 ст. Миколаїв Од. зал. При розкритті завантажувальних люків було виявлено: між 2-м та 3-м люком мається поглиблення глибиною 1500 мм, довжиною 3500 мм, на всю ширину вагона.

Відповідно до частини 2 статті 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без втрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Відповідно до частини 3 статті 133 Статуту залізниць України до претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред`явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно п. 2.7 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», де вартість вантажу визначається, серед іншого, на підставі довідки вантажовідправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Отже, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

З довідки ПП «Агроекстра» №6/05 від 06.05.2021р. вбачається, що ціна вантажу, що перевозився по залізничній накладній №40156143, у тому числі в вагоні №58553124, за 1 (одну) тону становить 253,30 доларів США (по курсу НБУ на 24.11.2020р. (на дату прибуття вантажу на станцію призначення 28,3694 грн.). Загальна вартість вантажу (пшениці) в кількості 69800 кг (69,800 т), що перевозився у вагоні №58553124 по залізничній накладній №40156143 становить: 17 680,34 дол США, що по курсу НБУ на 24.11.2020р. становить 501 580,64 грн.

Сума вартості нестачі вантажу у вагоні №58553124 16 151 кг (16,151 т) з урахуванням 0,5 % природнього убутку становить: 4 091,05 дол. США, що по курсу НБУ на 24.11.2020р. (28,3694 грн./дол США) складає 116 060,63 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок вартості відшкодування з дотриманням вимог п. 27 Правил видачі вантажів в розмірі 116 060,63 грн., судом встановлено його вірність та обгрунтованість.

Не надаючи оцінку іншим доводам сторін, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату вантажу, враховуючи підтверджений матеріалами справи розмір втрати вантажу під час його перевезення, та не спростування відповідачем вказаних обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для покладання на залізницю відповідальності за втрату вантажу, що є підставою для задоволення вимог позивача про відшкодування збитків, завданих нестачею вантажу в розмірі 116 060,63 грн.

Приймаючи до уваги задоволення позову в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129,221, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця,, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь приватного підприємства «Агроекстра» (25006, м. Кропивницький, вул. Шевченка, 6/2, ) 116 060 (сто шістнадцять тисяч шістдесят) грн. 63 коп. збитків завданих нестачею вантажу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко

Повний текст складено 19 серпня 2021 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко