ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/777/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Левшиній І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Сухомлін О.В. адвокат (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції);

від відповідача: Слободянюк В.Ю. згідно наказу;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» до відповідача Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» про стягнення 238411,05грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до про стягнення з відповідача Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» 238411,05грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» посилається на неналежне виконання Державним підприємством «Одеський авіаційний завод» умов договору №345/МТЗ-20 від 25.11.2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.04.2021р. відкрито провадження у справі №916/777/21, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.04.2021р. о 11:40.

23.04.2021р. за вх.суду№8068/21 позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів в якому просить витребувати у відповідача належним чином завірену копію видаткової накладної №0000070 від 23.12.2020р.

23.04.2021р. за вх.суду№11408/21 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує проти пощовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову.

26.04.2021р. за вх.суду№11658/21 позивач звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 7500,00грн.

27.04.2021р. за вх.суду№11686/21 відповідач звернувся до суду з клопотанням про об'єднання справ в одне провадження в якому просить об'єднати справи №916/777/21 та №916/792/21 в одне провадження.

В підготовчому засіданні від 27.04.2021р. було оголошено перерву на 20.05.2021р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.04.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

05.05.2021р. за вх.суду№12281/21 позивач надав до суду відповідь на відзив.

17.05.2021р. за вх.суду№13180/21 позивач звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00грн.

17.05.2021р. за вх.суду№13172/21 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив.

В підготовчому засіданні від 20.05.2021р. було оголошено перерву на 01.06.2021р. о 12:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

25.05.2021р. за вх.суду№14121/21 позивач звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 2500,00грн.

01.06.2021р. за вх.суду№14792/21 відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

В підготовчому засіданні від 01.06.2021р. було оголошено перерву на 10.06.2021р. о 10:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

В підготовчому засіданні від 10.06.2021р. було оголошено перерву на 24.06.2021р. о 10:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2021р. продовжено строк підготовчого провадження.

23.06.2021р. за вх.суду№16910/21 позивач надав до суду пояснення в яких просить розглянути клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у загальній сумі 17500,00грн.

В підготовчому засіданні від 24.06.2021р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.06.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/777/21, призначено справу до розгляду по суті на 08.07.2021р. о 12:20 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 08.07.2021р. було оголошено перерву на 22.07.2021р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.072021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 20.07.2021р., судове засідання 22.07.2021р. о 11:40 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 23.07.2021р. призначено судове засідання на 12.08.2021р. о 12:20 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 12.08.2021р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/777/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як зазначає позивач, 25.11.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» (позивач, Постачальник) та Державним підприємством «Одеський авіаційний завод» (відповідач, Покупець) було укладено договір №345/МТЗ-20 (далі договір) відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передати, а Покупець - прийняти та оплатити товар згідно ДК 021:2015 КОД 34730000-3 «Частини повітряних і космічних і літальних апаратів та вертольотів». Конкретна кількість товару, його найменування, номенклатура, вартість та терміни постачання, визначені на підставі конкурсів №7749090 від 20.10.2020р., №7748820 від 20.10.2020р., №7748665 від 20.10.2020р., №7748341 від 10.11.2020р., №7717631 від 19.10.2020р., що проводиться через електронну систему закупівель «Рrozorro» і вказується у Специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.1.1. договору).

Позивач зазначає, що згідно з п.2.1. договору поставка товару Покупцю здійснюється на умовах СРТ за адресою: 65121, м. Одеса, прос. Небесної Сотні, 32-А, підприємство Покупця. Згідно з п.2.5. договору датою поставки товару за кількістю є дата підписання накладної щодо приймання товару на склад покупця. Датою приймання товару за якістю є дата проходження товаром вхідного контролю на підприємстві Покупця. При відсутності зауважень до якості товару та супровідної документації товар рахується прийнятим Покупцем. Також п. 2.9 договору сторони визначили, що приймання-передачі товару за кількістю здійснюється сторонами у відповідності до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6 зі змінами і доповненнями, приймання-передача товару з якістю здійснюється сторонами у відповідності до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року №П-7 зі змінами і доповненнями, з урахуванням проходження товару вхідного контролю на умовах, визначених ГОСТ 24297-87. Згідно із п. 3.2 загальна вартість цього договору складає 1075680,00грн., у тому числі ПДВ 179280,00грн. Розділом 4 договору передбачений порядок розрахунків. Згідно п. 4.2. договору оплата за договором здійснюється на умовах, визначених конкурсними пропозиціями, в розмірі 80% вартості товару, що поставляється впродовж 30 банківських днів, які рахуються від дати проходження товаром вхідного контролю, що здійснюється на підприємстві Покупця при відсутності зауважень до якості товару та супровідної документації та 20% вартості товару будуть перераховані після позитивної реєстрації податкової накладної у ЄРПН протягом 15 банківських днів. Згідно з п.6.1. договору, Покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати грошові кошти за поставлений товар; приймати поставлений товар відповідно до умов цього договору та належним чином виконувати умови цього договору. Згідно з п.7.4. договору за прострочення оплати Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний банківський день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 10.4. передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань в частині розрахунків. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних) за даним договором.

Як зазначає позивач, між сторонами було укладено Специфікацію №1 - Додаток до договору №345/МТЗ-20, якою погоджено асортимент продукції, його вартість та порядок оплати. Специфікацією №1 було погоджено поставку товару на суму 387360,00грн. з ПДВ.

Позивач вказує, що ним було складено рахунок-фактуру №0001405. На виконання договору та Специфікації №1 позивач поставив відповідачу товар, наступним чином: за видатковою накладною №0000070 від 23.12.2020р. поставлено 18 шт. товару на загальну суму 290520,00грн. з ПДВ, експрес-накладна ТОВ «Нова пошта» 5963. Товар було поставлено разом із всіма товарно-супровідними документами, визначеними умовами договору, в тому числі разом із актом приймання-передачі ТМІД №64 від 23.12.2020р. Згідно офіційних даних з сайту перевізника, відповідач отримав вантаж 24.12.2020р. Однак, станом на день звернення до суду із цією позовною заявою, від відповідача не надійшло жодної оплати за поставлений товар, так само як і не надійшло підписаних примірників видаткових накладних та актів приймання-передачі товару. Так, товар, отриманий 24.12.2020р. підлягав оплаті по 09.02.2021р. включно. У зв'язку із тим, що станом на момент звернення до суду із позовом, позитивна реєстрація податкових накладних не відбулася, позивачем заявляються позовні вимоги про стягнення 80% вартості поставленого товару, вимоги про стягнення 20% товару будуть заявлені після позитивної реєстрації податкових накладних. Також позивач заявляє позовні вимоги про стягнення пені у сумі 5345,56грн. та 3% річних у сумі 649,49грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 232416,00грн. основного боргу, 5345,56грн. пені, 649,49грн. 3% річних.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що відповідно до п.17 Статуту Державного концерну «Укрборонпром», затвердженого постановою КМУ від 31.08.2011р. №993, концерн утворений з метою забезпечення ефективного функціонування та управління суб'єктами господарювання державного сектору економіки, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами. Відповідно до додатку до Статуту, Державне підприємство «Одеський авіаційний завод» є одним із учасників Державного концерну «Укрборонпром». Наказом Державного концерну «Укроборонпром» №333 від 29.11.2019р., з метою забезпечення прозорості та обґрунтованості здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, затверджено Порядок закупівель товарів, робіт та послуг підприємствами Державного концерну Укрборонпром» (Надалі - Порядок). В передбаченому Наказом порядку, відповідачем у жовтні-листопаді 2020 року на електронно-торговельному майданчику за посиланням https://smarttender.biz проведено чотири тендери на закупівлю авіаційних запчастин, у яких прийняв участь позивач, запропонувавши найнижчі ціни за одиницю товару. Також, відповідачем у конкурсній документації опубліковувався для загального доступу учасників тендеру проект договору (Додаток 4) про закупівлю та визначено порядок конкретизації (доповнення) тих його умов, які не є істотними (п. 10). Позивач у відповідь надав свої конкурсні цінові пропозиції, до яких додав підписані та скріплені печаткою електронні примірники договорів у редакції, ідентичній конкурсній документації відповідача.

Відповідач зазначає, що враховуючи вищевикладене, 03.11.2020р. та 04.11.2020р. рішеннями комісії ДП «Одеський авіаційний завод» переможцем у вказаних тендерах визнано ТОВ «СТЕНКОР». Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Керуючись зазначеними положеннями закону, відповідач 25.11.2020р. підписав та у той же день листом №3528 направив проект договору №345/MT3-20 від 25.11.2020р. із специфікаціями №№1,2,3,4,5, які 30.11.2020р. одержано позивачем - тобто відповідач зробив письмову пропозицію укласти договір в якій не вказаний строк для відповіді, а позивач одержав її.

Натомість, передбачений ст. 181 ГК двадцятиденний строк сплив 20.12.2020р. проте, позивач не надіслав, а відповідач не отримав у визначений законом термін жодної відповіді позивача про прийняття пропозиції укласти договір, не отримав підписаних примірника договору чи протоколу розбіжностей. Жодних дій не вчинив позивач у межах строку для відповіді, які б засвідчували його бажання укласти договір відповідно до вказаних у пропозиції умов, товари не відвантажив. Повідомлень про надіслання документів чи товарів відповідачу не надходило. Лише 23.12.2020р. (відповідно до відомостей поштового відправлення №011), із запізненням, несвоєчасно, через три дні після звершення строку відповіді на пропозицію, позивач направив відповідачу примірник договору, який одержано відповідачем 25.12.2020р., тобто із запізненням. Відсутність ознак повноти і безумовності акцепту в даному разі випливає з того, що акцептант не дав відповіді або не висунув власні умови, на яких він бажає укласти договір. Таким чином, відповідач із запізненням одержав відповідь про прийняття пропозиції укласти договір.

Як вказує відповідач, ним повідомлено позивача листами №108 від 20.01.2021р., №371 від 15.02.2021р., №571 від 04.03.2021р. та №817/МТЗ від 05.04.2021р. про відсутність договірних зобов'язань та запропоновано забрати товар. Очевидно, що вимоги позивача ґрунтуються на переконанні, що у відповідача вже є зобов'язання провести оплату за отриманий товар. Виходячи з того, що матеріалами справи доведена відсутність зобов'язання провести оплату за поставлений товар, вимога позивача до відповідача про оплату товару з посиланням на таке зобов'язання є безпідставною.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив відповідача позивач зазначає, що відповідач стверджує, що спірний договір між сторонами не укладено, у зв'язку із тим, що станом до 20.12.2020р. позивач не надіслав, а відповідач не отримав жодної відповіді позивача про прийняття пропозиції укласти договір, жодного підписаного договору чи протоколу розбіжностей. Однак, дані твердження відповідача не відповідають дійсності взагалі. Позивач неодноразово повідомляв відповідача про підписання договору, про орієнтовні дати поставки, про те, що позивачем вже закуплено товар, який повинен бути поставлений за спірним договором у постачальників, і такий товар прямує від постачальників до позивача. Крім того, у телефонному режимі з відповідачем 09.12.2020р. було погоджено той перелік товарів, якого відповідач потребує за спірним договором №345/МТЗ-20 у першу чергу (з урахуванням того, що такий договір був укладений за результатами перемоги позивача у 5 тендерах, а саме тендер №вProzorro UA-2020-10-20-008012-с (смартендер 7748341) , тендер номер в Prozorro UA-2020-10-19-003154-с (смартендер 7717031), тендер номер в Prozorro UA-2020-10-20-008092-с (смартендер 7748665), тендер номер в ProzorroUA-2020-10-20-002093-b (смартендер 7748820), смартендер 7749090, про що зазначено у п.1.1. договору. Відповідно, відповідачу було відомо про підписання позивачем такого договору. Виконаний або частково виконаний договір не може бути визнано судом неукладеним. Згідно товарно-транспортної накладної вбачається, що на адресу ДП «Одеський авіаційний завод» товар направлявся із вказанням номеру договору - №345/МТЗ-20. Відповідач, будучи обізнаним про те, який саме товар йому доставив поштовий оператор, на підставі якого саме договору, з якою саме юридичною особою такий договір укладений, прийнявши такий товар, не відмовившись від його отримання, здійснив дії, які свідчать про виникнення між сторонами певних прав та обов'язків, погодився із укладенням і дійсністю Договору №345/МТЗ-20. Тобто, відповідач частково виконав даний договір, а саме прийняв продукцію, але не розрахувався за неї. При цьому, забираючи відправлення від перевізника - ТОВ «НОВА ПОШТА», відповідач, не відмовившись від отримання такого пересилання, усвідомлював, що ним здійснюються дії - як зобов'язання Покупця за договором №345/MT3-20.

Додатково на підтвердження своєї позиції про те, що договір був укладеним, позивач вказує, що якщо сам договір передбачає передання майна або інші дії, він вважається укладеним з моменту вчинення відповідної дії (ч.ч. 1-2 ст. 640 ЦК України). Правові наслідки від цього моменту визначаються нормами ЦК України (ч. 8 ст. 181 ГК України). А тому, договір не може вважатися неукладеним після його повного чи часткового виконання. Умовою п. 10.4 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін. Отже, саме 09.12.2020р. договір набув чинності та у сторін виникли взаємні права та обов'язки. Відповідно до всього вищенаведеного, якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного.

Як зазначає позивач, твердження відповідача про те, що направлення ним договору в адресу позивача є офертою, і на прийняття пропозиції (на акцепт) у позивача було 20-ть днів, не відповідають правовому регулюванню даних спірних правовідносин, так як Верховний Суд чітко вказав, що акцепт в аналогічних правовідносинах відбувається саме з боку Замовника (відповідача), коли він обирає переможцем учасника (позивача). Отже, свою відповідь про прийняття пропозиції робив саме відповідач, коли обирав переможцем позивача, і саме для такого акцептування пропозиції укласти договір передбачений строк 20-ть днів. В телефонному режимі з відповідачем було погоджено, що він оформить належним чином договір за результатами закупівлі, присвоїть даному договору певний номер (виходячи із порядкових номерів на підприємстві відповідача), Додатки до договору, і направить 2 примірника вказаних документів позивачу для підписання. Після цього, 25.11.2020р. відповідач оформив примірники договору №345/МТЗ-20 і направив на поштову адресу позивача. 30.11.2020р. позивач отримав примірники договору №345/МТЗ-20 від 25.11.2020р. 09.12.2020р. такий договір було підписано позивачем. Однак, за тендером №7749090, номер в Prozorro №UA-2020-10-20-008236-с, з'ясувалося, що ще 11.12.2020р. відповідач прийняв рішення про дискваліфікацію позивача, оформлене Протоколом №320 відповідальної особи від 11.12.2020р., згідно з яким зазначено, що підприємство позивача дискваліфіковане з підстав навмисного затягування строків укладання договору та постачання ТМЦ. Тобто, ще навіть до спливу 20-ти денного строку, тобто до20.12.2020р., відповідач вважав, що позивач затягує строки підписання договору, достеменно знаючи про те, що такий договір був направлений ним тільки 25.11.2020р. і отриманий позивачем 30.11.2020р., і, відповідно, строк на підписання договору ще не сплив станом на 11.12.2020р. У зв'язку із цим, позивач звернувся із скаргою до відповідача через майданчик https://smarttender.biz/ за посиланням https://smarttender.biz/ru/appeal/award/7417786/7802701/, а також до ДК «УКРОБОРОНГІРОМ» за посиланням https://ukroboronprom.com.ua/uk/complaints/tovarystvo-z-obmezhenovu- vidpovidalnistyu-stenkor-2. У вказаній скарзі він зазначав, що ним було підписано такий договір №345/МТЗ-20, вимагав Покупця його виконувати, зазначав про те, що факт укладення договору відбувся, відповідно, між сторонами існують певні права та обов'язки на підстав цього договору, а також до скарги він надав копію підписаного договору. У відповідь на таку скаргу, 18.12.2020р. сам відповідач письмово зазначив, що договір, підписаний позивачем 09.12.2020р. ( у м. Дніпро), станом на 11.12.2020р. у м. Одеса відповідачем не отримано, тому позивача дискваліфіковано. Отже, відповідачу достеменно було відомо ще 13.12.2020р. (дата подачі скарги позивачем) про підписання такого договору №з45/МТЗ-20 позивачем. Все вище перелічене підтверджує той факт, що між сторонами належним чином існують певні зобов'язання, відповідно, позивач обґрунтовано вимагає від відповідача здійснити оплату за отриманий товар.

Позивач зазначає, що про твердження відповідача про те, що начебто договір №345/МТЗ-20 є неукладеним, позивачу сталі відомі після початку позовної роботи у цій справі, так як лист відповідача позивачем було отримано 18.03.2021р. До цього часу позивач і уявити не міг, що після спливу майже 3-х місяців з моменту отримання товару, відповідач стверджуватиме про відсутність укладеного договору між сторонами.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач щодо наявності з боку позивача повідомлень відповідачу про підписання договору, орієнтовні дати поставки, погодження в телефонному режимі переліку товарів, їх закупівлю і прямування, зазначає, що відповідачу зазначених повідомлень не надходило, доказів цьому позивачем не надано, до 23.12.2021р. відповідач підписаного примірника договору не отримував. Щодо визнання неукладеним виконаного (частково виконаного) договору відповідач вказує, що позивачем не надано доказів, про те що відправлення №5963 містить зазначений у позові товар, а також не надано доказів того, що саме цей товар отримав відповідач. Відправлення відповідачем не відкривалось, дій щодо виконання договору відповідач не вчиняв, натомість письмово повідомив позивача про неукладення договору, про що позивачу було відомо з 18.03.2021р., тобто ще до подання цього позову, який він подав 20.03.2021р. (штамп на описі вкладення). Відтак, відсутні підстави вважати, що позивач і відповідач виконали (частково виконали) умови договору, тому не може бути застосовані правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі №338/180/17, посилання на яку містить і постанова Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №456/2946/17.

Щодо згоди про істотні умови договору, відповідач зазначає, що спірний договір є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних його умов, як вбачається з наданих позивачем до справи матеріалів, по пункту 5.6 договору сторонами не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, а саме щодо порядку заміни бракованого товару. Укладання спірного договору не є обов'язковим для сторін, оскільки відсутня пряма вказівка законодавства про це. У зв'язку із викладеним, сторони не дійшли згоди щодо окремих умов договору і розбіжності, що залишилися неврегульованими, не були передані за взаємною згодою сторін до суду, що з огляду на приписи ч.8 ст.181 ГК України, дає підстави вважати вказаний договір неукладеним (таким, що не відбувся). Відтак, відсутні підстави для спонукання відповідача виконувати умови договору. Таким чином, позивач передчасно дійшов висновку щодо укладеності договору. Відтак, не може бути застосована правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 11.10.2018р. у справі №922/189/18, від 23.09.2015р. у справі №914/2846/14 та від 06.07.2016р. у справі №914/4540/14 також не може застосована, оскільки позивачем не надано доказів, що сторони вчинили дії на виконання договору та додержалися передбачених законом строків таких дій, а додані до позову документи не містять достатніх доказів відправки та отримання товарів, також їх дійсної вартості. Відтак, позивачем не доведено, що спірний договір його сторонами виконується, а це тягне кваліфікацію договору як неукладеного.

Щодо набрання чинності договором з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, тобто з 09.12.2020р. відповідач вказує, що позивачем не надано доказів підписання ним договору саме 09.12.2020р., не надано доказів повідомлення відповідача про підписання, такі повідомлення відповідачу не надходили. Не надано пояснень позивачем про причини утримання у себе примірника договору із порушенням визначених законом термінів до дня відправки відповідачу 23.12.2021р. Окрім того, господарське законодавство не пов'язує момент виникнення обов'язків з моментом підписання договору стороною. Позивач не надіслав, а відповідач не отримав у визначений законом термін підписаних примірника договору чи протоколу розбіжностей. Жодних дій не вчинив позивач у межах строку для відповіді, які б засвідчували його бажання укласти договір відповідно до вказаних у ньому умов, товари не відвантажив. Повідомлень про надіслання документів чи товарів відповідачу не надходило.

Щодо визначення моментів оферти та акцепту відповідач зазначає, що з урахуванням того, що в матеріалах справи містяться відомості, що позивач станом на 09.12.2020р. не підписав договір безумовно, а здійснив дії до зміни суті своєї оферти та направив відповідачу протокол розбіжностей, то первинна оферта позивача допускає можливість різного її тлумачення, є невизначеною, а тому вони є іншою або новою пропозицією яку не можна ототожнювати з поданою позивачем первинною тендерною пропозицією (офертою), або вважати її частиною такої оферти. У зв'язку із викладеним, висновок позивача про укладеність договору станом є таким,

що суперечить фактичним обставинам справи. При цьому, єдиними підставами непідписання договору є дії або бездіяльність саме учасника торгів, а не замовника: відмова переможця торгів від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації, не укладення договору про закупівлю з вини учасника у строк, визначений законом. Отже, є всі підстави вважати договір неукладеним, а тому обов'язки за ним у відповідача не виникли.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач посилається на те, що відносини, що склались між сторонами справи базуються на договорі від 25.11.2020р. №345/МТ3-20 за яким позивач зобов`язався передати, а Відповідач прийняти та оплатити Товар згідно ДК 021:2015 КОД 34730000-3 «Частини повітряних і космічних і літальних апаратів та вертольотів» і саме на виконання вказаного договору позивач здійснив поставку товару відповідачу, несплата за який є предметом спору.

Однак відповідач заперечує проти укладання вказаного договору із позивачем, та, відповідно, отримання будь-якого товару на його виконання.

У даному випадку, для вирішення спору, суд має дослідити існування між сторонами укладеного належним чином та у встановленому порядку договору №345/МТ3-20 від 25.11.2020р.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1,8 ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 207 Цивільного кодексу Укаїни передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Пунктом 1 ч.1 ст. 208 Цивільного кодексу України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між юридичними особами.

Якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.10.2018р. у справі №922/189/18, від 06.11.2018р. у справі №926/3397/17, від 09.04.2019р. у справі №910/3359/18, від 29.10.2019р. у справі №904/3713/18, від 19.02.2020р. у справі №915/411/19. Аналогічної правової позиції також дійшов Верховний Суд України в постановах від 23.09.2015р. у справі №914/2846/14 та від 06.07.2016р. у справі № 914/4540/14.

Отже, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тому, умови, за наявності яких договір вважається укладеним наступні: сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; таку згоду досягнуто в належній формі.

Так, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Така ж правова позиція викладена і у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Судом встановлено, що відповідно до п.17 Статуту Державного концерну «Укрборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011р. №993, концерн утворений з метою забезпечення ефективного функціонування та управління суб`єктами господарювання державного сектору економіки, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами.

Відповідно до додатку до Статуту, відповідач - Державне підприємство «Одеський авіаційний завод» є одним із учасників Державного концерну «Укрборонпром».

Наказом Державного концерну «Укроборонпром» №333 від 29.11.2019р., який відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є засновником ДП «Одеській авіаційний завод», з метою забезпечення прозорості та обґрунтованості здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, затверджено Порядок закупівель підприємствами Державного концерну «Укроборонпром».

Так, згідно з розділом 8 вказаного Порядку, який містить умови щодо особливостей проведення Конкурсів в електронній системі закупівель «Prozorro»: відповідальна особа/Конкурсний комітет забезпечує підготовку Конкурсної документації та оголошення про проведення Конкурсу у відповідності до Інструкції. Конкурсна документація повинна містити наступну інформацію: про те, що Закупівля не підпадає під дію Закону України «Про публічні закупівлі» (пп.17 п.8.6. р.8 Порядку); відповідальна особа/Конкурсний комітет письмовим рішенням/протоколом визначає потенційного Переможця Конкурсу або дискваліфікує Учасників Конкурсу та протягом 1 дня з дня прийняття відповідного рішення оприлюднює рішення/протокол в електронній системі закупівель «Prozorro» (п.8.23. р.8 Порядку); договір за результатами проведення Конкурсу підписується між Замовником та Переможцем Конкурсу поза електронною системою закупівель «Prozorro» згідно з чинним законодавством не раніше ніж через 2 робочих днів після оприлюднення рішення про визначення Переможця Конкурсу. (п.8.35. р. 8 Порядку)

В передбаченому Наказом порядку, відповідачем у жовтні-листопаді 2020 року на електронно-торговельному майданчику за посиланням https://smarttender.biz проведено чотири тендери на закупівлю авіаційних запчастин, у яких прийняв участь позивач, запропонувавши найнижчі ціни за одиницю товару. Також, Відповідачем у Конкурсній документації опубліковувався для загального доступу учасників тендеру проект договору про закупівлю та визначено порядок конкретизації (доповнення) тих його умов, які не є істотними. Позивач у відповідь надав свої конкурсні цінові пропозиції, до яких додав підписані та скріплені печаткою електронні примірники договорів у редакції, ідентичній конкурсній документації відповідача.

03.11.2020р. та 04.11.2020р. рішеннями комісії ДП «Одеський авіаційний завод» переможцем у вказаних тендерах визнано позивача - ТОВ «СТЕНКОР».

Відповідач 25.11.2020р. підписав та у той же день листом №3528 направив проект договору №345/MT3-20 від 25.11.2020р. із специфікаціями №№1,2,3,4,5, які 30.11.2020р. одержано позивачем.

Тобто, відповідач зробив письмову пропозицію укласти договір в якій не вказаний строк для відповіді, а позивач одержав її.

Як вбачається зі положень ч. 2 ст. 644 Цивільного кодексу України, якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Господарського кодексу України, сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно ч. 4 ст. 181 Господарського кодексу України, за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Частиною 8 ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 645 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію, звільняється від відповідних зобов`язань. Якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено своєчасно, але одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію укласти договір, звільняється від відповідних зобов`язань, якщо вона негайно повідомила особу, якій було направлено пропозицію, про одержання відповіді із запізненням. Відповідь, одержана із запізненням, є новою пропозицією. За згодою особи, яка зробила пропозицію, договір може вважатись укладеним незалежно від того, що відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено та (або) одержано із запізненням.

Отже, передбачений ст. 181 Господарського кодексу двадцятиденний строк сплив 20.12.2020р.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надіслав, а відповідач не отримав у визначений законом термін підписаного примірника договору, натомість позивачем було направлено протокол розбіжностей від 08.12.2020р. на підставі чого, в подальшому 11.12.2020рр. відповідачем було дискваліфіковано позивача як переможця торгів.

З відповіді на відзив вбачається, що позивачу було відомо про його дискваліфікацію в якості переможця у вказаних тендерах, тому 13.12.2020р. позивач звернувся із відповідною скаргою до відповідача, а 18.12.2020р. така скарга була відхилена.

Натомість 23.12.2020р., позивач направив відповідачу примірник договору, який одержано відповідачем 25.12.2020р.

З огляду на встановлені обставини справи, які свідчать про надіслання позивачем відповідачу договору лише 23.12.2020р., тобто після встановленого вимогами ч.3 ст.181 ГК України строку, а також з того, що станом на 23.12.2020р. рішення відповідача про дискваліфікацію позивача від 11.12.2020р. є чинним, у зв'язку із тим, що скарга позивача на вказане рішення відповідача була відхилена колегією з розгляду скарг, господарський суд вважає доведеною позицію відповідача про те, що договір 345/МТЗ-20 від 25.11.2020р. є неукладеним сторонами.

Таким чином, в силу положень ч. 1 ст. 645 Цивільного кодексу України, якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію, звільняється від відповідних зобов`язань.

Позивач у своїх поясненнях під час розгляду справи не заперечував проти пропуску вищевказаного двадцятиденного строку та те, що він є обізнаним про дискваліфікацію його в якості переможця торгів, проте, вказує, що договір слід вважати укладеним, оскільки позивач частково виконав договір, а саме здійснив відповідачу поставку товару диск відомий 062.65.0544 у кількості 18-ти одиниць, а останній цей товар прийняв.

Позивачем в якості доказів поставки відповідачу товару на виконання умов договору №345/MT3-20 від 25.11.2020р., надано суду копію видаткової накладної №0000070 від 23.12.2020р. та копію експрес-накладної «Нова Пошта» №5963 від 24.12.2020р.

Однак вказані докази, як докази поставки позивачем відповідачу товару на виконання умов Договору №345/MT3-20 від 25.11.2020р. судом до уваги не приймаються оскільки не підписана відповідачем (отримувачем товару) видаткова накладна не може бути доказом отримання відповідачем вказаного у накладній товару, експрес-накладна ТОВ «Нова Пошта» містить дату оформлення вже за межами вищерозглянутого двадцятиденного строку 23.12.2020р.

Враховуючи викладене, видаткова накладна № 0000070 від 23.12.2020 року та копія експрес-накладної "Нова Пошта" №5963 від 24.12.2020р. не приймаються судом як належні докази поставки позивачем відповідачу товару диск відомий 062.65.0544 у кількості 18-ти одиниць на виконання умов договору №345/MT3-20 від 25.11.2020р. на суму 290520,00грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що йому було достовірно відомо про його дискваліфікацію в якості переможця у вказаних тендерах і про те, що 18.12.2020р. його скаргу на таку дискваліфікацію було відхилено. Тому, станом на 23.12.2020р. у позивача не існувало правових підстав для поставки відповідачу товару через відсутність договірних відносин з останнім, оскільки договір №345/MT3-20 від 25.11.2020р., на який позивач посилається як на підставу для поставки товару відповідачу не було укладено.

Також судом враховується лист відповідача від 04.03.2021р. №571/МТЗ, який одержаний позивачем 18.03.2021р., та в якому відповідача повідомлено про надходження пакунків за відповідними деклараціями Нової пошти та про те, що договір №345/МТЗ-20 вважається неукладеним, нова пропозиція укласти договір є відхиленою, а товар не прийнятим.

Водночас листи відповідача з аналогічним змістом від 20.01.2021р. №108/МТЗ, від 15.02.2021р. №371/МТЗ не приймаються до уваги господарським судом, оскільки позивачем заперечується отримання таких листів за допомогою засобів електронного зв'язку, а відповідачем не надано до суду відповідних електронних доказів надіслання цих листів позивачу.

Станом на день розгляду справи позивачем не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором №345/MT3-20 від 25.11.2020р. у сумі 290520,00грн. у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 232416,00грн. (основний борг з урахуванням нарахованих 80% вартості товару) задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 5345,56грн. пені, 649,49грн. 3% річних суд зазначає, враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5345,56грн. пені, 649,49грн. 3% річних також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v.), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v.), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України»).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» до відповідача Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» про стягнення 238411,05грн. задоволенню не підлягають як необґрунтовані та не підтверджені матеріалами справи.

Під час розгляду справи позивач неодноразово звертався до суду з заявами про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 17500,00грн.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати за розгляд справи покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» до відповідача Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» про стягнення 238411,05грн. - відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати за розгляд справи покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР».

Повне рішення складено 16 серпня 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова