ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Справа № 915/457/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.

представника прокуратури: Безкровної І.І. - посв.№058890 від 21.12.2020,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури

(54030, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28, ),

в інтересах держави в особі: Миколаївської міської ради

(54027, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20, ),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Рамазанова Мубариза Абдурахман-Огли

(місцезнаходження за ЄДР: АДРЕСА_1 ;

РНОКПП НОМЕР_1 ; електронна адреса представника відповідача Кругляк Н.С.:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зазначена прокурором: АДРЕСА_2),

про: повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

07.04.2021 Заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №15/1-442вих-21 від 06.04.2021 (вх.№5186/21), в якій просить Фізичну особу-підприємця Рамазанова Мубариза Абдурахман-Огли повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 1700 кв.м з кадастровим номером :06:029:0014 по вул.Водопійній ріг вул.Новобудівної у м.Миколаєві у придатному для використання стані шляхом демонтажу автостоянки та паркану.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що укладений з ФОП Рамазановим М.Л.-Огли Договір оренди припинив свою дію і більше не продовжувався. Таким чином, Договір оренди припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку на який він був укладений. Водночас земельна ділянка на даний час використовується підприємцем без належних правових підстав. Внаслідок цих неправомірних дій ФОП Рамазанова М.Л.-Огли власник спірної земельної ділянки всупереч ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 90 ЗК України позбавлений можливості користуватися i розпоряджатись своєю власністю. Оскільки земельна ділянка, розташована на території міста Миколаєва та відноситься до земель комунальної власності, то її власником (розпорядником) згідно ст.ст.83, 122 ЗК України, ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є Миколаївська міська рада. Таким чином, у даному випадку права власника майна підлягають захисту у спосіб, установлений ст.1212 ЦК України, шляхом повернення земельної ділянки територіальній громаді у особі Миколаївської міської ради. Згідно акту обстеження земельної ділянки, проведеного управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради, на вказаній земельний ділянці знаходиться автостоянка (навіси), огороджена парканом. Відповідно до інформації Миколаївської міської ради ФОП Рамазанов М.А.-Огли продовжує використовувати земельну ділянку, сплачувати частково кошти її використання виходячи з умов договору, припинив свою дію. Відсутність діючого та зареєстрованого у встановленому законом порядку договору оренди землі позбавляє територіальні органи державної податкової служби проводити перевірки дотримання ФОМ Рамазановим М.Л.-Огли податковою законодавства з питань повноти і своєчасності сплати орендної плати за землю, застосовувати штрафні санкції, тощо. Для примусового стягнення недоотриманої орендної плати за використання вказаної ділянки, Миколаївська міська рада повинна вживати додаткових заходів до її нарахування та стягнення, як неодержаного доходу, у судовому порядку. Вказане потребує додаткового фінансового навантаження для сплати судового збору та призведе до тривалого ненадходження до бюджету платежів за землю. Неповернення відповідачем земельної ділянки позбавляє власника землі права розпоряджатись нею відповідно до повноважень з додержанням конкурентного порядку надання земель за результатами земельних торгів та забезпечення застосування більш вигідних ринкових ставок орендної плати, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення цього позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021, - справу №915/457/21 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.

Ухвалою суду від 12.04.2021 даний позов залишено без руху та встановлено прокурору строк для усунення недоліків позовної заяви, - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

15.04.2021 від прокуратури надійшла заява №15/1-492вих-21 від 15.04.2021 (вх.№5609/21) про усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 12.04.2021.

Ухвалою суду від 20.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 20.05.2021.

20.05.2021 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 14.06.2021.

Ухвалою суду від 14.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.07.2021.

06.07.2021 суд ухвалив відкласти судове засідання на 05.08.2021.

04.08.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н б/д (вх.№11944/21 від 04.08.2021), в якому просить суд розглянути справу без участі представника Миколаївської міської ради, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Ухвали суду від 20.04.2021, 20.05.2021, 14.06.2021 та 06.07.2021 по даній справі були надіслані судом за адресою місцезнаходження згідно ЄДР відповідача - Фізичної особи-підприємця Рамазанова Мубариза Абдурахман-Огли та адресу зазначену прокурором у позові повернуті підприємством зв`язку з приміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 54042, м.Миколаїв, вул.5 Слобідська, буд.153.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява б/н б/д (вх.№9318/21 від 17.06.2021) представника відповідача адвоката Кругляк Н.С згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії ВЕ №1031945 від 17.06.2021 про ознайомлення нею з матеріалами даної справи 15.07.2021 про, що свідчить відповідна відмітка на заяві (т.1 а.с.82, 84).

За таких обставин враховуючі приписи п.5) ч.6 ст.242 ГПК України суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач не скористалися наданим йому ч.ч.1, 2, 4 ст.161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву, вимоги та доводи прокуратури не спростував.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

Прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач явку повноважних представників у судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників позивача та відповідача.

У судовому засіданні 05.08.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі Договору оренди землі №4117 від 03.04.2006 у користуванні Фізичної особи - підприємця Рамазанова Мубариза Абдурахман-Огли (відповідач у справі) перебувала земельна ділянка площею 1700 кв.м. з кадастровим номером :06:029:0014 по вул.Комінтерна ріг вул.Новобузькій/Інгульському (Ленінському) районі міста Миколаєва для обслуговування автостоянки.

Договір оренди зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель внесено запис 25.04.2006 за №57.

Відповідно до п.п.1.1, 2.1. Договору оренди в оренду передається земельна ділянка площею 1700 кв.м., по вул.Комінтерна ріг вул.Новобузької для обслуговування автостоянки, без права передачі її в суборенду.

Враховуючи, що Миколаївська обласна прокуратура обгрунтовує позовні вимоги виявленими порушеннями вимог законодавства при використанні земельної ділянки, яка була предметом Договору №4117 від 03.04.2006 та, за твердженням прокуратури, на час подання позову використовується відповідачем без належних правових підстав, суд дійшов висновку, що прокуратурою припущено технічної помилки при зазначені у позову місцезнаходження спірної земельної ділянки за адресою: вул.Водопійній (Комінтерна) ріг вул.Новобудівної у м.Миколаєві, замість вул.Водопійній (Комінтерна) ріг вул.Новобузької у м.Миколаєві.

У відповідності до п.3.1. Договору оренди, останній діє протягом 10 років з 28.02.2006. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно п.12.3. Договору оренди, дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 7.1. Договору оренди встановлено, що у разі закінчення терміну оренди, припинення або розірвання договору оренди, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він її одержав в оренду.

У разі припинення або розірвання цього договору, відповідно до п.12.8. Договору оренди, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку, на умовах, визначених цим договором.

Згідно інформацій виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.07.2020 за №3882.020201-40/14/20, від 23.12.2020 за №7555/02.02.01-40/14/20 та Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 22.01.2021 за №11.02-06-42 Договір оренди було укладено зі строком оренди до 28.02.2016.

Маючи намір на поновлення договору ФОП Рамазанов М.А.-Огли звернувся до міської ради з заявою №000227 лише 30.03.2016 (т.1 а.с.28).

Оскільки, термін дії Договору оренди сплив 28.02.2016, а заяву подано до міської ради через 1 місяць після закінчення строку оренди земельної ділянки, тому відповідачем не використано переважне право на поновлення договору.

Відповідно до інформації виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 05.11.2020 за №6340/02.02.01-40/14/20 вказано, що рішення щодо продовження строку оренди вказаної ділянки Миколаївською міською радою не приймалось.

Отже, укладений Договір оренди укладений з відповідачем припинив свою дію і більше не продовжувався.

Таким чином, Договір оренди припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку на який він був укладений. Водночас, як зазначено прокуратурою у позові земельна ділянка на даний час використовується підприємством без належних правових підстав, що підтверджується інформацією виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.07.2020 за №3882/020201-40/14/20 та Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 22.01.2021 за №11.02-06-42.

Внаслідок цих неправомірних дій ФОП Рамазанова М.А.-Огли власник спірної земельної ділянки всупереч ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 90 ЗК України позбавлений можливості користуватися i розпоряджатись своєю власністю.

Згідно Акту обстеження земельної ділянки, проведеного Управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради, на вказаній земельній ділянці знаходяться автостоянка, огороджена парканом.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації КП "ММБТІ" право власності на об`єкти нерухомості не реєструвались.

Прокуратура у позові зазначає, що земельна ділянка підлягає поверненню Миколаївській міській раді у придатному для використання стані шляхом демонтажу автостоянки (навісів) та паркану.

У відповідності до інформації Відділу у Миколаївському районі ГУ ДГК у Миколаївській області від 24.03.2021 за №82/115-21 та витягу із технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 3158294,0 грн.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор стверджує, що відповідач продовжує використовувати спірну земельну ділянку без належних правових підстав, сплачувати частково кошти її використання виходячи з умов договору, який припинив свою дію. Відсутність діючого та зареєстрованого у встановленому законом порядку Договору оренди землі позбавляє територіальні органи державної податкової служби проводити перевірки дотримання ФОП Рамазановим М.А.-Огли податкового законодавства з питань повноти і своєчасності сплати орендної плати за землю, застосовувати штрафні санкції тощо. Для примусового стягнення недоотриманої орендної плати за використання вказаної ділянки, Миколаївська міська рада повинна вживати додаткових заходів до її нарахування та стягнення, як неодержаного доходу, у судовому порядку. Вказане потребує додаткового фінансового навантаження для сплати судового збору та призведе до тривалого ненадходження до бюджету платежів за землю. Оскільки орган, який на даний час наділений правом власності та розпорядження земельними ділянками комунальної власності на території міста Миколаєва є Миколаївська міська рада.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до змісту ч.2 ст.45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

За приписами ч.ч.3, 4 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно інформації прокурора та відповіді на запит прокуратури Миколаївською міською радою №7555/02.02.01-40/14/20 від 23.12.2020, останньою до моменту звернення з позовом до суду не вжито заходів до усунення вказаних вище порушень та повернення спірної земельної ділянки з незаконного користування, що й стало підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ч.1 ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1700 кв.м з кадастровим номером :06:029:0014 по вул.Водопійній (Комінтерна) ріг вул.Новобузької у місті Миколаєві, відноситься до земель комунальної власності та використовується відповідачем в комерційних цілях, а саме для обслуговування автостоянки, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади про її передачу у власність або надання у користування, та за відсутності відповідного правочину щодо таких земельних ділянок, що є порушенням ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, а тому суд приходить до висновку, що відповідач не набув права на використання спірної земельної ділянки.

Згідно п.34) ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п.а) ч.1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Згідно ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, орган, який на даний час наділений правом власності та розпоряджатися земельними ділянками комунальної власності на території міста Миколаєва є Миколаївська міська рада.

Згідно ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.2 ст.792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі").

Аналогічні умови припинення строку дії договору та повернення земельної ділянки передбачені Договором оренди землі від 03.04.2006, укладеним між позивачем та відповідачем.

Як вже зазначалось, укладений з відповідачем Договір оренди припинив свою дію і більше не продовжувався.

Отже, Договір оренди припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку на який він був укладений. Водночас земельна ділянка на даний час використовується відповідачем без належних правових підстав, що підтверджується інформацією виконавчого комітету Миколаївської міської ради №3882/020201-40/14/20 від 21.07.2020 та Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради №11.02-06-42 від 22.01.2021.

Внаслідок цих неправомірних дій відповідача власник спірної земельної ділянки всупереч ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 90 ЗК України позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосуватись у випадках, коли певна вимога власника майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання або збереження майна без достатньої правової підстави.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка використовується без належних правових підстав, то суд приходить до висновку, що відповідач згідно вимог ст.ст.15, 16, 1212 Цивільного кодексу України, зобов`язаний повернути спірну земельну ділянку у розпорядження держави в особі Миколаївської міської ради.

До того ж, згідно підготовленого Верховним Судом України аналізу практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України, зміст зазначених у ст.15 цього кодексу підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статтей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. Порушення цивільних прав може проявлятися, у тому числі в створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

Так, ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пунктів 33, 39 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 № 5, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Враховуючи, що відповідач продовжує використовувати спірну земельну ділянку без належних правових підстав, то суд приходить до висновку, що такі дії відповідача порушують права її власника - Миколаївської міської ради, зокрема позбавляє можливості фактичного її використання, та як наслідок, і розпорядження нею у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим, відповідач повинен припинити такі протиправні дії та повернути спірну земельну ділянку Миколаївській міській раді для реалізації нею наданих законом повноважень як власника землі.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували прийняття позивачем рішення про надання відповідачу у користування спірної земельної ділянки та укладення з ним договору оренди такої земельної ділянки, який би діяв на час подання позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо повернення Фізичною особою-підприємцем Рамазановим Мубаризом Абдурахман-Огли Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 1700 кв.м з кадастровим номером :06:029:0014 по вул.Водопійній (Комінтерна) ріг вул.Новобузької у місті Миколаєві у придатному для використання стані шляхом демонтажу автостоянки та паркану, - підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Фізичній особі - підприємцю Рамазанову Мубаризу Абдурахман-Огли ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Миколаївській міській раді (54027, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20, ) земельну ділянку площею 1700 кв.м з кадастровим номером :06:029:0014 по вул.Водопійній (Комінтерна) ріг вул.Новобузької у місті Миколаєві у придатному для використання стані шляхом демонтажу автостоянки та паркану.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Рамазанова Мубариза Абдурахман-Огли ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28, , Банк ДКСУ м.Києва, р/р UA0000340) 2270,0 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 16.08.2021 року.

Суддя М.В.Мавродієва