РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.08.2021Справа № 910/8009/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УСЗ Плюс»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія

«Укренерго»

про стягнення 146.248,44 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

20.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УСЗ Плюс» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 146.248,44 грн, сплачених як забезпечення виконання договору поставки № 01-091309-20 від 07.09.2020.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 01-091309-20 від 07.09.2020 позивачем було перераховано відповідачу 146.248,44 грн в якості забезпечення виконання договору, що підтверджується платіжним дорученням № 156 від 02.09.2020. В подальшому позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання та поставлено передбачений договором товар, що підтверджується актами приймання-передачі, видатковими та товарно-транспортними накладними. В тому числі виконання договору підтверджується звітом про виконання договору про закупівлю з електронної системи публічних закупівель «Prozorro». У зв`язку з вищевикладеним, позивач 14.04.2021 звернувся до відповідача з вимогою про повернення забезпечення виконання договору, на що отримано в усній формі відмову. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не було повернуто позивачу 146.248,44 грн, сплачених як забезпечення виконання договору поставки № 01-091309-20 від 07.09.2020, останній звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8009/21 від 25.05.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

31.05.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/8009/21; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 04.06.2021 направлено відповідачу 04.06.2021 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 140 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 04.06.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 07.06.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 140.

22.06.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивач порушив свої зобов`язання за договором в частині своєчасної поставки товару за направленими відповідачем заявками. Зазначає, що мало місце порушення строків поставки товару за заявками № 10/345523 від 23.09.2020, № 10/37464 від 16.10.2020, № 10/38409 від 22.10.2020, № 10/39328 від 29.10.2020, № 10/39857 від 03.11.2020. Забезпечення виконання договору (завдатку) не повертається постачальнику в разі порушення (невиконання/неналежне виконання) постачальником умов договору (п. 13.4 договору). З огляду на викладене вважає вимогу позивача безпідставною та необґрунтованою, а отже такою що не підлягає задоволенню. Стосовно звіту про виконання договору про закупівлю відповідач зазначив, що звіт підтверджує закінчення строку дії договору та його виконання в цілому, а не належне виконання зобов`язань позивачем за договором потягом його дії. також відповідач вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в сумі 20.000,00 грн не відповідає критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи, а також позивачем не підтверджено понесення цих витрат.

У відзиві міститься клопотання про розгляд справи № 910/8009/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2491/21 від 29.06.2021 в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи відмовлено.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Рішення у даній справі прийнято з перевищенням встановленого зазначеною нормою строк, у зв`язку з перебування судді у відпустці, а отже у розумний строк.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УСЗ Плюс» (постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 01-091309-20 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предмет закупівлі (ДК 021:2015): 34330000-9 Запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів Автозапчастини для потреб підрозділів НЕК «Укренерго».

За договором постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю у порядку та строки, встановлені договором, товар (за предметом закупівлі, зазначеним у абзаці першому цього пункту договору) у кількості, за ціною, з якістю, в комплектації тощо згідно з договором, а покупець зобов`язується здійснити оплату належно поставленого товару на умовах договору.

Найменування, номенклатура, опис технічних характеристик, інші характеристики та вимоги до товару, - згідно з додатком № 1 до договору.

Відповідно до п. 13.1 договору постачальник надає покупцю (в порядку та строки, визначені чинним законодавством України, вимогами Тендерної документації (ТД) за даною закупівлею) забезпечення виконання договору.

Згідно з п. 13.2 договору забезпечення виконання договору надається у вигляді завдатку. Розмір забезпечення виконання договору (завдатку) становить 146.248,44 грн.

Постачальник здійснює перерахування грошових коштів (завдатку) на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі, з обов`язковою позначкою в графі «призначення платежу» платіжного доручення «забезпечення виконання договору на закупівлю: « 34 для ВП».

На виконання умов договору позивачем згідно платіжного доручення № 156 від 02.09.2020 на рахунок відповідача здійснено перерахування забезпечення виконання договору (завдатку) в розмірі 146.248,44 грн.

Спір виник в зв`язку з тим, що на думку позивача ним виконано умови договору у повному обсязі, тому сплачений ним завдаток в сумі 146.248,44 грн підлягає поверненню відповідачем.

У свою чергу відповідач заперечує проти повернення завдатку, оскільки з боку позивача мало місце порушення умов договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 11.1 договору він набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.01.2021, а в частині гарантійних зобов`язань - до повного виконання (щодо кожної одиниці товару).

У специфікації, що є додатком № 1 до договору вбачається, що позивач мав поставити відповідачу 1083 найменувань товару.

Згідно з п. 2.4 договору ціна договору становить 2.924.968,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до п. 4.1 договору постачальник зобов`язаний поставити товар замовнику протягом 20 календарних днів з моменту заявки замовника, але не пізніше 30.12.2020 (в залежності від того, яка дата наступить раніше), на умовах DDP в редакції Міжнародних правил «Інкотермс 2010».

В Заявці на поставку покупця повинна бути зазначена зокрема інформація щодо місця поставки, номеру договору, найменування, номенклатури, кількості товару, що підлягає поставці згідно з заявкою (з зазначеного в специфікації переліку товару), загальна вартість такого товару, одержувач, e-mail покупця.

Заявка на поставку надсилається на електронну адресу постачальника: .

Датою отримання заявки на поставку вважається дата її відправлення постачальнику на e-mail.

Постачальник протягом одного робочого дня з дня отримання заявки на поставку повинен підтвердити її отримання (на e-mail покупця, який буде зазначений в заявці покупця).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на електрону адресу позивача було надіслано такі заявки

№ 10/34553 від 23.09.2020, дата направлення позивачу 23.09.2020;

№ 10/37464 від 16.10.2020, дата направлення позивачу 20.10.2020;

№ 10/38409 від 22.10.2020, дата направлення позивачу 23.10.2020;

№ 10/39328 від 29.10.2020, дата направлення позивачу 30.10.2020;

№ 10/39857 від 03.11.2020, дата направлення позивачу 03.11.2020.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З урахуванням вищезазначеного та умов п. 4.1 договору позивач повинен був поставити товар у такі строки

за заявкою № 10/34553 від 23.09.2020 у строк до 13.10.2020 включно;

за заявкою № 10/37464 від 16.10.2020 у строк до 09.11.2020 включно;

за заявкою № 10/38409 від 22.10.2020 у строк до 12.11.2020 включно;

за заявкою № 10/39328 від 29.10.2020 у строк до 19.11.2020 включно;

за заявкою № 10/39857 від 03.11.2020 у строк до 23.11.2020 включно.

Відповідно до п. 4.2 договору приймання-передача товару здійснюється сторонами відповідно до вимог чинних актів законодавства України, нормативних актів, рекомендацій виробника товару в частині, що регламентують умови передачі покупцям визначеного договором товару, а також нормативними документами «Инструкция о порядке приёмки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству» та «Инструкция о порядке приёмки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству», затверджених постановами державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 № П-6 та від 25.04.66 № П-7 (зі змінами) відповідно, за винятком випадків, визначених договором.

Приймання-передача товару засвідчується шляхом підписання акту (підготовленого та переданого постачальником уповноваженому представнику покупця під час поставки (передачі) товару); при цьому акт повинен мати визначені чинним законодавством реквізити первинного документа. Один примірник акту після підписання покупцем повертається постачальнику.

Згідно з п. 4.10 договору датою поставки (передачі) товару визнається дата підписання акту покупцем. З дати підписання акту покупцем до нього переходить право власності, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару.

Позивачем в якості виконання умов договору подано наступні акти приймання-передачі товару за договором відповідачу:

від 15.12.2020 на суму 105.047,22 грн;

від 16.10.2020 на суму 27.619,44 грн;

від 03.12.2020 на суму 224.494,74 грн;

від 13.01.2021 на суму 149.427,60 грн;

від 16.01.2021 на суму 13.768,50 грн;

від 21.01.2021 на суму 14.217,54 грн;

від 21.12.2020 на суму 18.174,24 грн;

від 24.12.2020 на суму 5.500,80 грн;

від 29.12.2020 на суму 7.396,98 грн;

від 29.12.2020 на суму 14.310,66 грн;

від 12.01.2021 на суму 19.610,04 грн;

від 16.12.2020 на суму 16.556,40 грн;

від 02.10.2020 на суму 19.203,84 грн;

від 15.12.2020 на суму 2.546,28 грн;

від 02.10.2020 на суму 21.595,08 грн;

від 02.10.2020 на суму 61.715,52 грн;

від 12.10.2020 на суму 5.233,08 грн;

від 31.12.2020 на суму 11.469,84 грн;

від 29.12.2020 на суму 54.945,30 грн;

від 11.01.2021 на суму 77.470,92 грн;

від 30.11.2020 на суму 5.022,12 грн;

від 25.01.2021 на суму 32.809,02 грн;

від 20.11.2020 на суму 286.919,22 грн;

від 07.12.2020 на суму 43.549,80 грн;

від 07.12.2020 на суму 693,78 грн;

від 16.12.2020 на суму 27.371,76 грн;

від 01.01.2020 на суму 30.598,74 грн;

від 21.01.2021 на суму 2.415,00 грн;

від 08.12.2020 на суму 14.980,44 грн;

від 11.12.2020 на суму 13.001,04 грн;

від 21.12.2020 на суму 34.357,62 грн;

від 29.12.2020 на суму 17.983,74 грн;

від 30.11.2020 на суму 201.177,78 грн;

від 31.12.2020 на суму 160.331,94 грн;

від 17.11.2020 на суму 93.009,30 грн;

від 02.12.2020 на суму 82.277,28 грн;

від 10.12.2020 на суму 7.912,62 грн;

від 03.11.2020 на суму 81.572,88 грн;

від 17.11.2020 на суму 60.817,44 грн;

від 20.11.2020 на суму 54.081,24 грн.

У актах приймання-передачі товару міститься посилання на номери заявок на виконання яких за цими актами здійснено поставку товару відповідачу.

На виконання заявки № 10/34553 від 23.09.2020, кінцевою датою поставки товару за якою є 13.10.2020, позивачем здійснено постачання товару згідно акту приймання-передачі від 16.10.2020 на суму 27.619,44 грн.

На виконання заявки № 10/37464 від 16.10.2020, кінцевою датою поставки товару за якою є 09.11.2020, позивачем здійснено постачання товару згідно таких актів приймання-передачі

від 03.12.2020 на суму 224.494,74 грн

від 21.12.2020 на суму 18.174,24 грн,

від 24.12.2020 на суму 5.500,80 грн,

від 29.12.2020 на суму 7.396,98 грн

від 29.12.2020 на суму 14.310,66 грн,

від 12.01.2021 на суму 19.610,04 грн,

від 13.01.2021 на суму 149.427,60 грн,

від 16.01.2021 на суму 13.768,50 грн,

від 21.01.2021 на суму 14.217,54 грн,

На виконання заявки № 10/38409 від 22.10.2020, кінцевою датою поставки товару за якою є 12.11.2020, позивачем здійснено постачання товару згідно таких актів приймання-передачі

від 01.12.2020 на суму 30.598,74 грн,

від 08.12.2020 на суму 14.980,44 грн,

від 11.12.2020 на суму 13.001,04 грн,

від 16.12.2020 на суму 27.371,76 грн,

від 21.12.2020 на суму 34.357,62 грн,

від 29.12.2020 на суму 17.983,74 грн,

від 21.01.2021 на суму 2.415,00 грн.

На виконання заявки № 10/39328 від 29.10.2020, кінцевою датою поставки товару за якою є 19.11.2020, позивачем здійснено постачання товару згідно таких актів приймання-передачі

від 20.11.2020 на суму 54.081,24 грн,

від 30.11.2020 на суму 5.022,12 грн,

від 30.11.2020 на суму 201.177,78 грн,

від 02.12.2020 на суму 82.277,28 грн,

від 10.12.2020 на суму 7.912,62 грн,

від 31.12.2020 на суму 160.331,94 грн,

від 31.12.2020 на суму 11.469,84 грн.

На виконання заявки № 10/39857 від 03.11.2020, кінцевою датою поставки товару за якою є 23.11.2020, позивачем здійснено постачання товару згідно таких актів приймання-передачі

від 07.12.2020 на суму 43.549,80 грн,

від 07.12.2020 на суму 693,78 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як свідчать фактичні обставини справи, позивачем як постачальником не належним чином були виконані свої зобов`язання за договором, а саме мав місце факт здійснення постачання товару з простроченням встановленого строку.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, а позивачем не доведено, що таке невиконання сталося не з його вини.

Стосовно посилань позивача на звіт про виконання договору слід зазначити наступне

Відповідно до ч. 9 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» разі закінчення строку дії договору про закупівлю, виконання договору про закупівлю або його розірвання замовник обов`язково оприлюднює звіт про виконання договору про закупівлю.

Статтею 42 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлений перелік інформації, який повинен містити звіт про виконання договору про закупівлю.

Отже, вимогами Закону України «Про публічні закупівлі» встановлений обов`язок замовника оприлюднювати звіт про виконання договору про закупівлю при настанні обставин, визначених ч. 9 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Слід звернути увагу, що оприлюднення звіту про виконання договору про закупівлю підтверджує, зокрема закінчення строку дії договору та його виконання в цілому, а не належне виконання зобов`язань позивачем за договором протягом його дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 571 Цивільного кодексу України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Пунктом 13.3 договору визначено, що покупець повертає постачальнику забезпечення виконання договору (завдаток) після належного (без порушень) виконання постачальником умов договору або дострокового розірвання договору сторонами (за умови відсутності на дату розірвання договору порушення виконання постачальником з його вини зобов`язань за договором), а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Як вбачається з матеріалів справи позивач вважаючи, що ним виконано зобов`язання згідно укладеного між сторонами договору в повному обсязі, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» із листом № 04/01/21 від 14.04.2021, в якому посилаючись на умови п. 13.3 договору просив відповідача повернути суму забезпечення виконання договору у розмірі 146.248,44 грн.

За результатами розгляду звернення позивача відповідач листом № 10/17405 від 28.04.2021 повідомив позивача, що останній порушив умови договору щодо поставки товару, в зв`язку з чим підстави для повернення забезпечення виконання договору в сумі 146.248,44 грн відсутні.

Відповідно до п. 13.4 договору забезпечення виконання договору (завдаток) не повертається постачальнику в разі порушення (невиконання/неналежне виконання) постачальником умов договору.

Враховуючи, що факт порушення позивачем умов договору в частині строку поставки товару є доведеним, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність вимоги про стягнення забезпечення виконання договору, оскільки умовами договору передбачено повернення забезпечення виконання договору лише в разі належного виконання постачальником його умов.

З огляду на викладене суд вважає, що підстави для повернення на користь позивача суми завдатку у розмірі 146.248,44 грн, сплаченого на користь відповідача згідно платіжного доручення № 156 від 02.09.2020, відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд прийшов висновку про необґрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача 146.248,44 грн забезпечення виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УСЗ Плюс» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова