ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 Справа № 914/1223/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

до відповідача Дочірнього підприємства «Соренсен і ХААР» Датської компанії «Консепт Партнерс»

про стягнення 139674,17 грн.

за участю представників:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

Суть спору: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях звернулось із позовом до відповідача Дочірнього підприємства «Соренсен і ХААР» Датської компанії «Консепт Партнерс» про стягнення 139674,17 грн., з яких 119084,38 грн. основний борг, 8681,35 грн. пеня та 11908,44 грн. штраф.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Сторони явку представників в судове засідання 29.07.2021р. не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слід зазначити, що явка сторін в судове засідання 29.07.2021р. не визнавалась обов`язковою.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив таке.

31.12.2019р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Дочірнім підприємством Соренсен і ХААР Датської компанії Консепт Партнерс (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №102 (надалі договір).

Слід зазначити, що 06.03.2019р. Фонд державного майна України наказом №232 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» утворив Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях.

Згідно із пунктом 2 даного наказу, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України №459 від 15.05.2019р., днем початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях визначено 15.05.2019р.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 15.05.2019р. зареєстровано юридичну особу орган державної влади: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (Україна, 79007, Львівська область, місто Львів, вулиця Січових Стрільців , будинок 3, ідентифікаційний код 42899921).

Відповідно до пункту 1.1. укладеного між сторонами договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 1733,54 кв.м (1630,42 кв.м на першому та 103,12 кв.м на другому поверхах) столярного цеху за адресою: місто Львів, вулиця Шевченка, 134 (надалі майно), що перебуває на балансі ДП МОУ «Львівський завод збірних конструкцій» (надалі балансоутримувач). Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30.04.2014р. року і становить за незалежною оцінкою 2115200 грн. (Два мільйони сто п`ятнадцять тисяч двісті гривень 00 коп.) без ПДВ.

Згідно з пунктом 3.1. договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі змінами) (далі Методика) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2014 року 27719,17 грн.

Орендна плата за перший (повний) місяць оренди - липень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди червень 2014 року на індекс інфляції за липень 2014 року.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до пункту 3.4. договору, у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Згідно із пунктом 3.6. договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні:

- 70% до державного бюджету на рахунок визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області;

- 30% на рахунок балансоутримувача.

Пунктом 3.7. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до пункту 3.8. договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

На виконання умов договору, 31.07.2014р. орендодавець передав, а орендар прийняв майно, що підтверджується актом №102 приймання-передачі нерухомого державного майна, загальною площею 1733,54 кв.м за адресою: місто Львів, вулиця Шевченка, 134.

Слід зазначити, що рішенням Господарського суду Львівської області від 04.11.2020р. у справі №914/1667/20 позов задоволено частково, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого державного майна №102 від 31.12.2019р. вирішено стягнуто з Дочірнього підприємства «Соренсен і Хаар» Датської компанії «Консепт Партнерс» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях основну суму боргу в розмірі 384308,54 грн., пеню в розмірі 11387,61 грн., штраф у розмірі 22465,30 грн., а також 6272,42грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2020р. у справі №914/1667/20, в якій скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості з орендної плати в сумі 5193,53 грн. та штрафу в сумі 16484,91 та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.02.2021р. апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях задоволено частково, рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2020р. у справі №914/1667/20 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 15965,54 грн. штрафу та 5193,53 грн. інфляційних нарахувань та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено, в решті рішення залишено без змін.

Зокрема вказаною постановою Західного апеляційного господарського суду вирішено стягнути з Дочірнього підприємства «Соренсен і Хаар» Датської компанії «Консепт Партнерс» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях основну суму боргу в розмірі 384308,54 грн., 5193,53 грн. інфляційних нарахувань, пеню в розмірі 11387,61 грн. та штраф у розмірі 38430,85 грн.

Як встановлено рішенням суду у справі №914/1667/20, сума орендної плати за договором оренди нерухомого державного майна №102 від 31.12.2019р. за період з листопада 2019р. по травень 2020р. становила 448051,61 грн. При цьому зобов`язання щодо сплати орендної плати відповідач виконав частково, здійснивши 30.01.2019р. оплату у розмірі 30000,00 грн. та 07.05.2020р. оплату у розмірі 33743,07грн.

Відтак, як встановлено рішенням суду у справі №914/1667/20, заборгованість по орендній платі за договором оренди нерухомого державного майна №102 від 31.12.2019р. за період з листопада 2019р. по травень 2020р. становить 384308,54 грн., а розмір інфляційних втрат при цьому становить 5193,53 грн., що разом становить 389502,07 грн. (заборгованість по орендній платі з інфляційними нарахуваннями за період з листопада 2019р. по травень 2020р.).

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначає позивач у позовній заяві у даній справі №914/1223/21, заборгованість відповідача по орендній платі за договором оренди нерухомого державного майна №102 від 31.12.2019р. разом з інфляційними нарахуваннями становить 119084,38 грн.

Як вбачається із розрахунку позовних вимог, загальний розмір заборгованості по орендній платі з інфляційними нарахуваннями (включаючи 389502,07 грн. заборгованості по орендній платі з інфляційними нарахуваннями, шо встановлена рішенням суду у справі №914/1667/20) становить 508586,45 грн.

При цьому, як зазначено у поданому розрахунку, вказана заборгованість у розмірі 508586,45 грн. розрахована станом на 04.08.2020р. Тобто, як вбачається із розрахунку позовних вимог, враховуючи встановлені судом обставини у справі №914/1667/20, 119084,38 грн. заборгованості разом з інфляційними втратами, що заявлена у даній справі №914/1223/21, нарахована позивачем за червень 2020р., липень 2020р та чотири дні серпня 2020р.

Крім того, як вбачається із поданого розрахунку, за червень 2020р. позивачем нараховано відповідачу 64895,71 грн. орендної плати (без інфляційних нарахувань), за липень 2020р. 64506,34 грн. орендної плати (без інфляційних нарахувань) та за чотири дня серпня 2020р. 8306,75 грн. (без інфляційних нарахувань), що разом становить 137708,80 грн. В розрахунку заборгованості також зазначено, що позивачем при визначені розміру заборгованості враховано 19403,42 грн. завдатку, що був сплачений відповідачем.

Тобто із розрахунку заборгованості вбачається, що сума заявленого до стягнення основного боргу (без інфляційних нарахувань) за червень 2020р., липень 2020р. та чотири дні серпня 2020р. становить 118305,38 грн. (64895,71 грн. + 64506,34 грн. + 8306,75 грн. 19403,42 грн. = 118305,38 грн.).

Враховуючи наведене, заявлена до стягнення заборгованість у даній справі в розмірі 119084,38 грн. нарахована позивачем за червень 2020р., липень 2020р та чотири дні серпня 2020р. і складається з 118305,38 грн. основного боргу по орендній платі та 779,00 грн. інфляційних втрат.

Крім основного боргу та інфляційних втрат позивач у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати на підставі пункту 3.7. договору нарахував йому пеню в розмірі 8681,35 грн. (за період з 01.06.2020р. по 04.08.2020р.) та на підставі пункту 3.8. договору нарахував штраф в розмірі 11908,44 грн. (10% від суми заборгованості).

Враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 139674,17 грн., з яких 119084,38 грн. заборгованість по орендній платі з інфляційними втратами (118305,38 грн. основний борг, 779,00 грн. інфляційні втрати), 8681,35 грн. пеня та 11908,44 грн. штраф.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як встановлено судом, 31.12.2019р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець), правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та Дочірнім підприємством Соренсен і ХААР Датської компанії Консепт Партнерс (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №102, відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 1733,54 кв.м (1630,42 кв.м на першому та 103,12 кв.м на другому поверхах) столярного цеху за адресою: місто Львів, вулиця Шевченка, 134 (надалі майно), що перебуває на балансі ДП МОУ «Львівський завод збірних конструкцій» (надалі балансоутримувач).

Факт передання вказаного майна в оренду підтверджується актом №102 приймання-передачі нерухомого державного майна, загальною площею 1733,54 кв.м за адресою: місто Львів, вулиця Шевченка, 134.

Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Суд звертає увагу на те, що об?єктом оренди відповідно до договору оренди є державне майно, а відтак, на правовідносини сторін також поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що об?єктами оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини), інше окреме індивідуально визначене майно.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» оренда речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов?язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається із матеріалів справи, розмір нарахованої позивачем та не сплаченої відповідачем орендної плати за червень 2020р., липень 2020р та чотири дні серпня 2020р. становить 118305,38 грн. Відповідач взяті на себе договірні зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконав, докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 118305,38 грн. основного боргу по орендній платі є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем, а тому підлягає задоволенню.

Згідно статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 779,00 грн. інфляційних втрат є обгрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено судом, пунктом 3.7. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 8681,35 грн. пені є обгрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення 11908,44 грн. штрафу суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3.8. договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач розрахував суму штрафу від суми заборгованості та інфляційних нарахувань, а саме 10% від 119084,38 грн. (118305,38 грн. основного боргу та 779,00 грн. інфляційних втрат), проте в даному випадку розмір штрафу відповідно до пункту 3.8. договору повинен нараховуватись від розміру основної заборгованості, а саме від суми 118305,38 грн., а не від суми боргу разом з інфляційними втратами.

Отже, позовна вимога про стягнення 11908,44 грн. штрафу підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 11830,54 грн. (118305,38 грн. х 10% = 11830,54 грн.).

За подання позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1259 від 22.04.2021р.

Враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2268,73 грн. витрат по сплаті судового збору, оскільки позов слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Соренсен і ХААР» Датської компанії «Консепт Партнерс» (79069, Львівська область, місто Львів, вулиця Шевченка Т., будинок 329, ідентифікаційний код 30583064) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79005, Львівська область, місто Львів, вулиця Коперника М., будинок 4, ідентифікаційний код 42899921) 119084,38 грн. заборгованості по орендній платі з інфляційними втратами, 8681,35 грн. пені, 11830,54 грн. штрафу та 2268,73 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили у відповідності до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 09.08.2021р.

Суддя М.М. Петрашко