ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 Справа № 917/966/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Україна», 61045, м. Харків, вул. Клочківська, 192А,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод», 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Індустріальна, б. 2,

про стягнення 63 664,62 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» про стягнення 63 664,62 грн., з яких 49 520,00 грн. основний борг за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р., 5 408,67 грн. пеня, 4 511,21 грн. інфляційні втрати, 4 224,74 грн. відсотки річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.06.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач оплату за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р. виконав не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 17.06.2021 р. міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

09.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» було укладено договір поставки № 09-11 (а.с. 18-20).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «АВ Трейд Україна») зобов`язувався постачати й передавати у власність Покупцю (ТОВ «Лубенський молочний завод») певний товар, а Покупець приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.п. 2.5 договору датою поставки є дата, що зазначається в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній при отриманні товару Покупцем.

На виконання зазначених норм договору поставки № 09-11 від 09.11.2020 р. позивач передав у власність відповідача товар на суму 197 520,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № АВ-0001161 від 13.11.2020 р., (а.с. 22), підписаною сторонами.

Відповідно до п. 3.4 договору оплата товару здійснюється Покупцем протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки товару.

Позивач вказує, що відповідач за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» 63 664,62 грн., з яких 49 520,00 грн. основний борг за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р., 5 408,67 грн. пеня, 4 511,21 грн. інфляційні втрати, 4 224,74 грн. відсотки річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір поставки № 09-11 від 09.11.2020 р., видаткова накладна № АВ-0001161 від 13.11.2020 р., виписки по рахунку ТОВ «АВ Трейд Україна» та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 09-11 від 09.11.2020 р. щодо здійснення поставки товару на суму 197 520,00 грн. Так, судом досліджено видаткову накладну № АВ-0001161 від 13.11.2020 р. та встановлено, що вона має всі необхідні реквізити, підписана сторонами та скріплена печатками, тож приймається судом у якості належного доказу виконання позивачем умов договору № 09-11 від 09.11.2020 р. на вищевказану суму.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі.

Так, згідно з виписками по рахунку ТОВ «АВ Трейд Україна» за період з 20.11.2020 р. по 03.06.2021 р. (а.с. 26) відповідачем було частково сплачено заборгованість за товар, поставлений за договором № 09-11 від 09.11.2020 р. на суму 148 000,00 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 49 520,00 грн. заборгованості за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.4 укладеного сторонами договору визначено, що у випадку затримання проведення розрахунку Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожен день прострочення, а також відшкодовує інфляційні збитки, завдані Постачальнику внаслідок невиконання Покупцем грошового зобов`язання, та 10 % річних від простроченої суми.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення оплати вартості товару за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р. в розмірі 5 408,67 грн. за період з 20.11.2020 р. по 10.06.2021 р. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 6).

Водночас, як зазначено вище, строк оплати товару з Партії № 4 становить 7 (сім) календарних днів з дати поставки товару (п. 3.4 договору № 09-11 від 09.11.2020 р.).

Оскільки товар на суму 197 520,00 грн. був поставлений позивачем 13.11.2020 року, останнім днем строку оплати є 20.11.2020 р.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Врахувавши викладене, суд здійснив перерахунок пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р. за період з 21.11.2020 р. по 21.05.2021 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 4 920,48 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, сторонами було узгоджено збільшення розміру відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р.

Так, відповідно до п. 5.4 договору у випадку затримання проведення розрахунку Покупець відшкодовує інфляційні збитки, завдані Постачальнику внаслідок невиконання Покупцем грошового зобов`язання, та 10 % річних від простроченої суми.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 4 511,21 грн. та відсотків річних в розмірі 4 224,74 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 5).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Водночас, суд здійснив перерахунок розміру 10 % річних за прострочення здійснення оплати за договором № 09-11 від 09.11.2020 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 4 192,95 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» 49 520,00 грн. основного боргу за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р., 4 920,48 грн. пені, 4 511,21 грн. інфляційних втрат, 4 192,95 грн. відсотків річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 251,46 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Індустріальна, б. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Україна» (61045, м. Харків, вул. Клочківська, 192А, ) 49 520,00 грн. основний борг за договором поставки № 09-11 від 09.11.2020 р., 4 920,48 грн. пеня, 4 511,21 грн. інфляційні втрати, 4 192,95 грн. відсотки річних; 2 251,46 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 19.08.2021 р.

Суддя О.С. Мацко