ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1175/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1175/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Марчук Ольги Вікторівни, с. Голики Славутського району Хмельницької області

до Державного підприємства «Чайка» с. Дударків Бориспільського району Київської області

про стягнення 110 085,07 грн.

Представники:

від позивача: Захарчук І.А., адвокат, ордер серії КВ № 270049 від 01.04.2021;

від відповідача: Шевцова Т.М., адвокат, довіреність №20-21/152 від 02.03.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Марчук Ольга Вікторівна (надалі-позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Чайка» (надалі-відповідач) про стягнення 110 085,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору суборенди транспортного засобу № 1/10/19 від 07.10.2019, в частині сплати орендних платежів та Договору про надання послуг з перевезення № 2/10/2019 від 07.10.2019 в частині своєчасної оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим за відповідачем рахується прострочена заборгованість в сумі 101 900,00 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховано 6 052,86 грн. інфляційних втрат та 2 132,21 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.04.2021 відкрито провадження у справі № 911/1175/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 26.05.2021.

21.05.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 368 від 18.05.2021 (вх. № 12730/21), в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечуючи проти позову відповідач вказує на повне виконання ним своїх грошових зобов`язань за Договором № 1/10/19 від 07.10.2019, в частині сплати орендних платежів, що підтверджується наданими відповідачем платіжними дорученнями. Щодо заявлених позивачем вимог про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за умовами Договору про надання послуг з перевезення № 2/10/2019 від 07.10.2019, то відповідач просив суд застосувати в цій частині строк позовної давності.

Ухвалою суду від 26.05.2021 підготовче засідання у справі № 911/1175/21 було відкладено на 16.06.2021.

Ухвалою суду від 16.06.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/1175/21, справу призначено до розгляду по суті на 02.08.2021.

Присутнім в судових засіданнях представником позивача були підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представник відповідача заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Так, 07.10.2019 між Фізичною особою-підприємцем Марчук Ольгою Вікторівною (позивач/орендар) та ДП «Чайка» (відповідач/суборендар) укладений Договір суборенди транспортного засобу № 1/10/19 за яким сторони досягли домовленості про передачу суборендареві в строкове платне користування вантажний транспортний засіб у кількості 1 шт., марки «ЗІЛ», 2005 р.в., заводський номер 4842, об`єм двигуна 6 000 см.куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із обслуговуючим персоналом, а суборендар зобов`язується прийняти техніку та сплачувати орендарю плату за її використання відповідно до умов договору (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Право власності орендодавця на техніку підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - серія НОМЕР_2 , виданим Ужгородським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 30.03.2006 (п. 1.3 договору).

Орендар засвідчує, що згідно з умовами Договору оренди № 1/10-19 від 01.09.2019 він має право надавати орендоване майно у суборенду без згоди орендодавця (п. 1.7 договору).

Техніка повинна бути передана орендарем та прийнята суборендарем в строк до 07.10.2019 (п. 3.1 договору).

Передача техніки в суборенду здійснюється сторонами за актом приймання-передачі за місцезнаходженням суборендаря у с. Новий Шлях, Козелецький район, Чернігівська область. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками сторін та скріплюється печатками орендаря та суборендаря. Техніка вважається переданою в суборенду з дати підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі (п.п. 3.2, 4.1 договору).

Строк суборенди за цим договором встановлюється з 07.10.2019 по 31.12.2019 включно і складає 121 календарний день, проте який може бути змінений за згодою сторін (п.п. 4.2, 4.3 договору).

Суборендар сплачує орендарю плату, яка орієнтовно за весь період суборенди складає 850 000,00 грн., остаточний розмір суборендної плати складається із сум, підписаних та скріплених печатками сторін актів приймання-передачі послуг, що є невід`ємною частиною договору (п. 5.1 договору).

Виплата суборендної плати проводиться протягом 10 банківських днів після підписання сторонами акту приймання-передачі послуг. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі послуг з суборенди, що оформлюється протягом одного календарного дня з моменту закінчення строку суборенди (п.п. 5.2, 5.4 договору).

Після закінчення строку суборенди суборендар зобов`язаний протягом 3 діб повернути техніку орендареві за актом приймання-передачі (п. 7.1 договору).

Умовами п. 9.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Договір підписаний зі сторони позивача та відповідача, а також скріплений відбитками печаток вказаних осіб.

Доказів визнання недійсним договору або його окремих положень чи розірвання спірного договору суду не надано.

31.10.2019 між позивачем та відповідачем був підписаний Акт надання послуг № 2/2019, за яким між сторонами погоджена суборендна плата за користування Авто «ЗІЛ», держаний номер НОМЕР_1 за період з 07.10.2019 по 31.10.2019, яка становить 203 850,00 грн. Копія відповідного акту наявна в матеріалах справи, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні. Акт № 2/2019 від 31.10.2019 підписаний в двосторонньому порядку та скріплений печатками сторін.

07.10.2019 між Фізичною особою-підприємцем Марчук Ольгою Вікторівною (позивач/виконавець) та ДП «Чайка» (відповідач/замовник) укладений Договір про надання послуг з перевезення № 2/10/2019 за яким сторони досягли домовленості за якою виконавець зобов`язався на території сільгоспугідь в межах землекористувань замовника (територія Чемерської та Кіптівської сільських рад Козелецького району Чернігівської області (за межами населених пунктів) виконати транспортні послуги (роботи) по перевезенню сільськогосподарських культур (соняшник та кукурудза) за кількістю, якістю, в строки та на умовах, визначених у договорі, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані послуги (роботи) (п. 1.1 договору).

Послуги виконуються у строк з 07.10.2019 по 10.11.2019 (п. 1.4 договору).

Вартість послуг за 1 годину роботи вантажної техніки, автомобіля вантажопідйомністю від 6 до 10 тонн, складає 550,00 грн., без ПДВ. Загальна ціна цього договору становить 193 050,00 грн., без ПДВ (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Оплата послуг здійснюється замовником протягом 7 банківських днів з моменту підписання акту про надання послуг (акт виконаних робіт) шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п. 3.4 договору).

Умовами п. 8.1 договору визначено, що договір набуває юридичної сили з моменту його підписання сторонами та дії до 10.11.2019, а в частині розрахунків - до повного його виконання.

Договір підписаний зі сторони позивача та відповідача, а також скріплений відбитками печаток вказаних осіб.

Доказів визнання недійсним договору або його окремих положень чи розірвання спірного договору суду не надано.

31.10.2019 між позивачем та відповідачем був підписаний Акт надання послуг № 1/2019, за яким між сторонами погоджено надання/отримання транспортних послуг Автомобілем «ЗІЛ», держаний номер НОМЕР_3 за період з 07.10.2019 по 31.10.2019, на загальну суму 190 050,00 грн. Копія відповідного акту наявна в матеріалах справи, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні. Акт № 1/2019 від 31.10.2019 підписаний в двосторонньому порядку та скріплений печатками сторін.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата сплачується орендарем незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу, яким є договір сторін та з якого виникли їх спірні відносин, одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Так, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем майна в суборенду, про що свідчить наявний в матеріалах справи Акт надання послуг № 2/2019 від 31.10.2019 та транспортних послуг, про що свідчить наявний в матеріалах справи Акт № 1/2019 від 31.10.2019.

Як визначено умовами п. 5.2 Договору № 1/10/19 від 07.10.2019 виплата суборендної плати проводиться протягом 10 банківських днів після підписання сторонами акту приймання-передачі послуг.

Умовами п. 3.4 Договору № 2/10/219 від 07.10.2019 визначено, що оплата послуг здійснюється замовником протягом 7 банківських днів з моменту підписання акту про надання послуг (акт виконаних робіт).

Однак, позивач твердить, що оплата суборендних платежів та послуг з перевезення, у строки, визначені договорами, відповідачем здійснена не була.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача із попередженням (претензія) № 3 від 13.01.2020, в якому вимагав в строк до 23.01.2020 здійснити оплату заборгованості в сумі 396 900,00 грн.

У відповідь листом від 28.01.2020 № 20-20/95 відповідач повідомив, що дійсно між ним та позивачем були укладені договори оренди сільськогосподарської техніки. Крім того, з відповідного листа вбачається, що відповідач фактично визнав суму заборгованості в сумі 396 900,00 грн. та вказував на оплату заборгованості по отриманні грошових коштів.

Листом № 20-20/288 від 18.03.2020 відповідач звертався до позивача із пропозицією щодо укладення Додаткової угоди до укладеного між позивачем та відповідачем Договору оренди сільськогосподарської техніки № 1/10/19 від 07.10.2019, якою погодити оплату заборгованості в сумі 286 900,00 грн. за графіком, запропонованим відповідачем.

Так, 18.03.2020 між Фізичною особою-підприємцем Марчук Ольгою Вікторівною (позивач/орендодавець) та ДП «Чайка» (відповідач/орендар) укладена Додаткова угода № 1, за якою сторони дійшли згоди у зв`язку із затримкою виконання орендарем своїх зобов`язань за договором оренди сільськогосподарської техніки, у порядку та на умовах, визначених договором, сторони домовились про наступний графік погашення заборгованості у сумі 286 900,00 грн.:

1) до 31.03.2020 року - 50 000,00 грн.,

2) до 30.04.2020 року - 50 000,00 грн.,

3) до 31.05.2020 року - 50 000,00 грн.,

4) до 30.06.2020 - 50 000,00 грн.,

5) до 31.07.2020 - 86 900,00 грн.

Умовами п. 2 додаткової угоди визначено, що з моменту її підписання додаткова угода є невід`ємною частиною договору.

Однак, позивач твердить, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання з оплати заборгованості, що стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Відповідач заперечував проти позову, надавши до суду відзив на позовну заяву № 368 від 18.05.2021 (вх. № 12730/21), в якому вказував на повне виконання ним своїх грошових зобов`язань за умовами Договору № 1/10/19 від 07.10.2019, в частині оплати орендних платежів, на підтвердження чого надав платіжні доручення № 61 від 06.02.2020 на суму 10 000,00 грн., № 98 від 14.02.2020 на суму 60 000,00 грн., № 4574 від 14.02.2020, № 125 від 23.03.2020 на суму 50 000,00 грн., № 262 від 28.04.2020 на суму 30 000,00 грн., № 335 від 19.05.2020 на суму 20 000,00 грн., № 487 від 02.06.2020 на суму 5 000,00 грн., № 340 від 09.06.2020 на суму 30 000,00 грн., № 472 від 16.11.2020 на суму 50 000,00 грн., всього на загальну суму 295 000,00 грн.

Крім того, заперечуючи проти позову відповідач стверджував про пропущення позивачем строку спеціальної позовної давності щодо заявлених вимог за Договором про надання послуг з перевезення № 2/10/2019 від 07.10.2019, що унормовано частиною 3 статті 925 Цивільного кодексу України та яка застосовується до вимог, що випливають із договорів перевезення вантажу.

Однак, суд розглянувши відповідні заперечення оцінює їх критично виходячи з наступного.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В силу ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, в тому числі у зв`язку з перевезенням вантажу (стаття 925 цього Кодексу).

Разом з цим, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності щодо зобов`язань відповідача, які виникли на підставі Договору про надання послуг з перевезення № 2/10/2019 від 07.10.2019, оскільки як встановлено судом заборгованість саме за наведеним договором була сплачена відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями № 61 від 06.02.2020 на суму 10 000,00 грн., № 98 від 14.02.2020 на суму 60 000,00 грн., № 4574 від 14.02.2020, № 125 від 23.03.2020 на суму 50 000,00 грн., № 262 від 28.04.2020 на суму 30 000,00 грн., № 335 від 19.05.2020 на суму 20 000,00 грн., № 487 від 02.06.2020 на суму 5 000,00 грн., № 340 від 09.06.2020 на суму 30 000,00 грн., № 472 від 16.11.2020 на суму 50 000,00 грн., з призначенням платежу: «за послуги перевезення по дог. № 1/10/19 від 07.10.2019»., а також частково була сплачена заборгованість за суборенду сільськогосподарської техніки (після укладення Додаткової угоди № 1 від 18.03.2020).

Дійсно, судом встановлено, що в призначенні платежу при здійснені оплат відповідачем зазначено про оплату заборгованості за Договором № 1/10/19 від 07.10.2019 (договір суборенди), про що також стверджував відповідач.

Однак, суд вважає такі твердження відповідача помилковим та доходить висновку про допущення при оформлені платіжних доручень технічної помилки в номері договору.

Про те, що у відповідних дорученнях допущено саме технічну помилку підтверджується також тим, що при листуванні між сторонами, відповідачем фактично визнано наявну за ним заборгованість саме зі сплати орендних платежів (лист від 28.01.2020 № 20-20/95).

Крім того, наявна заборгованість відповідача саме з орендних платежів підтверджується листом відповідача № 20-20/288 від 18.03.2020 із пропозицією укласти Додаткову угоду саме до Договору оренди сільськогосподарської техніки № 1/10/19 від 07.10.2019, на підставі якого між сторонами 18.03.2020 була укладена Додаткова угода № 1 за умовами якої сторони дійшли згоди саме, у зв`язку із затримкою виконання орендарем своїх зобов`язань за договором оренди сільськогосподарської техніки, укласти відповідну додаткову угоди із погодженням графіку погашення заборгованості.

Враховуючи зазначене у суду відсутні підставі щодо застосування строків позовної давності за вимогами позивача щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за умовами Договору про надання послуг з перевезення № 2/10/2019 від 07.10.2019.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань у повному обсязі не надав, відповідно доводи позивача не спростував.

Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 101 900,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати в сумі 6 052,86 грн. та 3 % річних в сумі 2 132,21 грн., нарахованих за період з 01.08.2020 по 12.04.2021.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України і ст. 230 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, суд встановив, що позивачем розрахунок здійснено арифметично вірно, відтак вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 6 052,86 грн. та 3 % річних в сумі 2 132,21 визнаються судом та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що судовий збір, відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Чайка» (08330, Київська обл., Бориспільський район, с. Дударків, вул. Гоголя, буд. 62-А, ) на користь Фізичної особи-підприємця Марчук Ольги Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) 101 900 (сто одну тисячу дев`ятсот) грн. 00 коп. заборгованості, 6 052 (шість тисяч п`ятдесят дві) 86 коп. інфляційних втрат, 2 132 (дві тисячі сто тридцять дві) грн. 21 коп. 3 % річних та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 12.08.2021.

Суддя О.О. Христенко