ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/376/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР Газ Ресурс"

до відповідача: Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу

про стягнення заборгованості в сумі 368158,24 грн.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР Газ Ресурс" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу від 28.02.2020 № 56 у розмірі 368158,24 грн, з яких: 332740,18 грн - основна заборгованість; 3656,50 грн - 3% річних; 15206,85 грн - пеня; 16 554,71 грн - інфляційні втрати.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021, справу № 909/376/21 передано на розгляд судді Неверовській Л.М.

05.05.2021, Господарським судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ТОВ "УКР Газ Ресурс" без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень (ухвала про відкриття провадження у справі від 18.05.2021).

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 24.05.2021; даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням. Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

З огляду на перебування судді Неверовської Л.М. у відпустці з 12.07.2021 по 13.08.2021, суд здійснює розгляд справи після виходу з відпустки.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Заявлені позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, що виникли на підставі договору на постачання природного газу, в частині проведення оплати.

Враховуючи те, що відповідачем було лише частково сплачено суму заборгованості за поставлений природний газ, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 368158,24 грн, з яких: 332740,18 грн - основна заборгованість, 3656,50 грн - 3% річних, 15 206,85 грн - пеня, 16 554,71 грн - інфляційні втрати.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

28.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР Газ Ресурс" (постачальник, позивач) та Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу (споживач, відповідач) було укладено договір постачання природного газу № 56 (далі - договір) .

У п. 1.1 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується забезпечувати безперебійну поставку природного газу за предметом закупівлі: природний газ ( код за ДК 021:2015-09120000-6-Газове паливо) (далі - газ або товар) споживачу для його власних потреб, а споживач зобов`язується приймати природний газ та оплачувати його вартість відповідно до умов цього договору.

У відповідності до п. 4.1 договору на дату підписання Договору, ціна природного газу становила 4489,80 грн. з ПДВ за 1000,00 м. куб.

Під час дії Договору Сторонами було укладено ряд додаткових угод щодо зміни вартості природного газу, а саме:

додаткову угоду №1/335 від 28.08.2020 р. - вартість природного газу починаючи з 01.08.2020 4938,78 грн. з ПДВ за 1000,00 м. куб;

додаткову угоду №2/447 від 19.11.2020 р. - вартість природного газу починаючи з 15.10.2020 5432,00 грн. з ПДВ за 1000,00 м. куб;

додаткову угоду №3/453 від 23.11.2020 р. - вартість природного газу починаючи з 01.11.2020 5975,00 грн. з ПДВ за 1000,00 м. куб;

додаткову угоду №4/498 від 27.11.2020 р. - вартість природного газу починаючи з 07.11.2020 6572,00 грн. з ПДВ за 1000,00 м. куб;

додаткову угоду №5/552 від 14.12.2020 р. - вартість природного газу починаючи з 15.11.2020 7224,00 грн. з ПДВ за 1000,00 м. куб.

Зазначений вище Договір та додаткові угоди до нього укладено у письмовій формі, підписано сторонами, підписи засвідчено печатками, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього, отже дотримання положень такого Договору є обов`язковим.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє в частині поставок газу з 01.03.2020 року до 31.12.2020 року, а в частині розрахунків - до повного їх закінчення. Окрім того сторони встановили, що відповідно до статті 631 Цивільного Кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами до його укладення, тобто з 28 лютого 2020 року (п.10.1 договору).

Порядок та умови поставки, приймання та обліку газу визначені у розділі 3 договору.

Згідно приписів пунктів 3.1, 3.2 договору Споживач приймає газ на вхідній арматурі свого газовикористовуючого обладнання. Транспортування газу до вхідної арматури здійснюється Оператором ГРМ/ГТС по окремих договорах на транспортування газу, в яких повинні бути відображені умови технічної реалізації Договору. Передача обсягів газу від Постачальника Споживачеві у відповідному місяці оформлюється Актом приймання-передачі газу, який стає невід`ємною частиною цього Договору.

Позивач належним чином виконував умови договору в частині постачання Відповідачу природного газу.

Зокрема за період листопад - грудень 2020 року на об`єкти Відповідача було поставлено природний газ в обсязі 142,89760 тис.м.куб. природного газу на загальну суму 1019020,18 грн., а саме:

листопад 2020 року - 47,598660 тис.м.куб на загальну суму 330580,64 грн.

грудень 2020 року - 95,298940 тис.м.куб на загальну суму 688439,54 грн.

В матеріалах справи наявні наступні акти прийому-передачі природного газу загальною вартістю 1019020,18 грн, підписані та скріплені печатками обох сторін:

№ УГР00002664 від 30 листопада 2020 р. 47,598660 тис.м.куб (обсяг) на загальну суму 330580,64 грн. поставлений в листопаді 2020 року (а.с. 21);

№ УГР00002879 від 31 грудня 2020 р. 95,298940 тис.м.куб. (обсяг) на загальну суму 688439,54 грн. поставлений в грудні 2020 року (а.с. 22).

Порядок проведення розрахунків визначені у розділі 5 договору.

У відповідності до п.5.1 договору оплата газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок Постачальника шляхом 100% після оплати протягом 7 робочих днів з дня виставлення акту після отримання товару.

Всупереч умов договору, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав, вартість газу оплатив частково - в розмірі 686280,00 грн (платіжне доручення № 353 від 18 грудня 2020 р. ); в решті - 332740,18 грн. у споживача перед постачальником утворилася заборгованість.

Даний факт також підтверджується наявним в матеріалах справи, підписаним сторонами та скріпленим печатками, актом звірки взаєморозрахунків за період: 01.01.2020-17.02.21(а.с. 24).

Відповідальність сторін визначена у розділі 7 договору.

У разі несплати або несвоєчасної сплати за спожитий газ у строки, зазначені п.5.1 даного Договору, Споживач сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня у випадку відсутності обгрунтування причини виникнення заборгованості (п. 7.2 договору).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем договірного зобов`язання щодо оплати поставленого газу; вартість поставленого постачальником природного газу в листопаді-грудні 2020 року оплачена частково в розмірі 686280,00 грн; сума несплаченого основного боргу становить 332740,18 грн.

У зв`язку з прострочкою виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивач згідно з п. 7.2. договору нарахував останньому пеню в сумі 15206,85 грн, а також, керуючись ст.625 Цивільного кодексу України, 3% річних в сумі 3656,50 грн, інфляційні втрати в сумі 16554,71 грн. та звернувся до суду за захистом порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Відповідно до наведеного договір постачання природного газу від 28.02.2020 № 56 є договором поставки.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно приписів статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст. 599 ЦК України). Сторони в договорі встановили порядок розрахунків за поставлений природний газ, відповідно до якого оплата газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок Постачальника шляхом 100% після оплати протягом 7 робочих днів з дня виставлення акту після отримання товару (п. 5.1 договору).

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач належним чином виконав договірні зобов`язання щодо поставки природного газу відповідачу.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого позивачем в грудні 2020 року природного газу; розмір часткової оплати становить 686280,00 грн. Решта заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 332740,18 грн. не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та не спростований відповідачем, отже вимога про стягнення з Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу заборгованості за поставлений в листопаді-грудні 2020 року природний газ в сумі 332740,18 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що сума основного боргу відповідачем своєчасно не сплачена, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. договору визначено, що у разі несплати або несвоєчасної сплати за спожитий газ у строки, зазначені п.5.1 даного Договору, Споживач сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня у випадку відсутності обгрунтування причини виникнення заборгованості.

Судом з`ясовано обставини, пов`язані з правильністю нарахування пені та здійснено оцінку доказів, на яких ґрунтується розрахунок позивача.

При цьому судом встановлено, що позивачем правомірно нараховано пеню, розрахунок пені здійснено арифметично та методологічно правильно, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 15206,85 грн, за період з 10.12.2020 по 22.04.2021, обгрунтована та підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Зважаючи на те, що факт прострочки виконання зобов`язання за договором постачання природного газу підтверджується матеріалами справи, розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем арифметично та методологічно правильно, суд дійшов висновку що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних, за період з 10.12.2020 по 22.04.2021, в сумі 3656,50 грн, інфляційних втрат за період грудень 2020 - березень 2021 в сумі 16554,71 грн. обґрунтована та належить до задоволення.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Позивачем доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

Відповідач будь-яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов`язань не надав, доводи позивача не спростував.

В контексті наведеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно приписів ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За приписами п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позову позивачем було сплачено до Державного бюджету судовий збір в розмірі 5526,98 грн (платіжне доручення № 681 від 22 квітня 2021 р; а.с. 8).

Натомість, при ціні позову 368158,24 грн. належний до сплати судовий збір становить 5522,37 грн (1,5 відсотка ціни позову).

З огляду на вищевикладене, позивачем при поданні позову до суду внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої зазначеної вище статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір"). Отже, судовий збір у розмірі переплаченої суми, у даному випадку 4,61 грн, повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, а тому, враховуючи відсутність відповідного клопотання позивача на час ухвалення даного рішення, у суду відсутні підстави для його повернення.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, судовий збір в розмірі 5522,37 грн. належить покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 86, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, вул. Карпатська, 15, м. Івано-Франківськ, 76019 (ідентифікаційний код 02070855) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР Газ Ресурс", вул. Новокостянтинівська, 13/10, офіс.201, м. Київ, 04080 (ідентифікаційний код 41427817) - 332740 (триста тридцять дві тисячі сімсот сорок) грн 18 коп. основного боргу, 15206 ( п`ятнадцять тисяч двісті шість ) грн 85 коп. пені, 3656 (три тисячі шістсот п`ятдесят шість) грн 50 коп. 3% річних, 16554 (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 71 коп. - інфляційних втрат та 5522 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн 37 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.08.2021.

Суддя Л.М. Неверовська