ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021 р. Справа № 917/592/21

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", вул.Панянка, 65Б, м. Полтава, 36022

до Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради", вул. Коцюбинського, 7, м. Полтава, 36039

про стягнення 111 265,66 грн.

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олійник Н.І.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання

Розглядається позовна заява про стягнення 111 265,66 грн., в т.ч. 110 529,04 грн. - сума основного боргу по договору "Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг" № 22300367 від 01.01.2019р., 597,33 грн. - пені, 139,29 грн.-3% річних.

Ухвалою суду від 23.04.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 15.06.2021р. на 09-50 год.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем порушено права позивача в зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язків по сплаті вартості спожитої електричної енергії по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22300367 від 01.01.2019р., відповідно до чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 111 265,66 грн., що і стало приводом подачі позову до суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№ 5259 від 13.05.21р.) позовні вимоги не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем до позову не додано жодного доказу, який свідчить про наявність зобов`язань відповідача по сплаті за користування електроенергією за відповідні періоди.

Відповідач зазначає, що позивачем не сплачено судовий збір за подання позову до Господарського су Полтавської області. Як зазначено в самій позовній заяві і додано до позову копії платіжного доручення на суму 210,20 грн. №787991 від 22.07.2020 року, №760052 від 29.01.2020 року на суму 18,10 грн., №787998 від 22.07.2020 року на суму 2 102,00 грн. Даний судовий збір сплачувався в 2020 році до виникнення претензій з боку позивача до відповідача, не співпадає сума судового збору та призначення платежу, крім того, платіжне доручення на суму 210,20 грн. №787991 від 22.07.2020 року, №760052 від 29.01.2020року на суму 18,10 грн. сплачувалися раніше позивачем за подання заяви від 17.03.2021року про видачу судового наказу, який було видано Господарським судом Полтавської області 18.03.2021 року по справі №917/367/21. Докази, якими обгрунтовується заява про видачу судового наказу не співпадають з доказами, долученими до позову. А тому, як зазначає відповідач, відсутні підстави для відкриття провадження по даній справі через несплату позивачем судового збору.

Відповідач також зазначає, що відповідно до вимог ЗУ «Про публічні закупівлі» 07.02.2019 року між позивачем - ТОВ «Полтаваенергозбут» та відповідачем - Об`єднаним автогосподарством закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області укладено договір №22300367/19 «Про закупівлю електричної енергії», відповідно до умов якого ТОВ «Полтаваенергозбут» (Учасник) зобов`язувався у 2019 року поставити Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області (Замовнику) електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Замовника, а Замовник прийняти та оплатити вартість спожитої електричної енергії, послугу з розподілу електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору. В подальшому до даного договору укладалися додаткові угоди про зміну суми договору та його пролонгацію.

Додатковою угодою №12 від 10.06.2020 року до договору №22300367/19 закупівлю електричної енергії сторонами встановлено, що Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 30.06.2020 року. Умови договору поширюються на правовідносини, які відбулися між сторонами з 01.01.2019 року.

З 01.07.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір №320 про закупівлю електричної енергії (зі змінами та доповненнями відповідно до Додаткових угод №1 від 06.11.2020 року, №2 від 09.12.2020 року, №3 від 21.12.2020 року), предметом якого є поставка Замовнику (відповідачу) електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Замовника, а Замовник зобов`язався прийняти і оплатити вартість спожитої електричної енергії, послугу з розподілу електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п.10.1. Договору договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2020 року.

Оплата за спожиту електричну енергію за період 01.01.2019 - 31.12.2020 року здійснювалася, як зазначає відповідач, відповідно до вищевказаних договорів. Борг за спожиту електричну енергію перед позивачем відсутній.

Крім цього, як зазначає відповідач, сторонами укладався 01.01.2019 року договір «Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» №22300367, однак фактично оплата за спожиту електричну енергію за період 01.01.2019 - 31.12.2020 року здійснювалася згідно Договору №22300367/19 «Про закупівлю електричної енергії" від 07.02.2019 року та Договору №320 про закупівлю електричної енергії від 01.07.2020 року.

Відповідач зазначає, що позивач просить стягнути заборгованість за користування електроенергією за період з 01.01.2021 року по 31.03.2021 року згідно договору «Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» №22300367 від 01.01.2019року, термін дії якого закінчився 31.12.2020 року, про що проінформовано позивача у відповіді на його претензію №03-17-1/743 від 10.03.2021 року.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач прикладає до позову Комерційну пропозицію №9-УП для споживачів універсальної послуги (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою НКРЕКП від 09.12.2020 року №2387), яка зазначена як Додаток №3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в якій зазначено, що термін дії договору до 31.12.2021 року. Однак дана комерційна пропозиція не підписана сторонами, більше того, в п.13.9 Договору вона зазначена як невід`ємна частина Договору. Відповідач зазначає, що виникає цілком логічне запитання, як 01.01.2019 року можна було підписати Комерційну пропозицію №9-УП із змінами та доповненнями, внесеними Постановою НКРЕКП від 09.12.2020 року №2387?

При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу 17.03.2021 року позивач просить стягнути заборгованість за користування електроенергією за період з 01.01.2021 року по 31.03.2021 року по аналогічному договору «Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» №22300367 від 01.01.2019 року, однак долучає до заяви про видачу судового наказу зовсім іншу Комерційну пропозицію №9-УП для споживачів універсальної послуги як Додаток №3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в якій зазначено, що термін дії договору до 31.12.2020 року. Дана комерційна пропозиція завірена представником позивача Л.С.Черевань 16.03.2021 року та підписана сторонами.

У будь-якому випадку, як зазначає відповідач, посилання на різні Комерційні пропозиції №9-УП для споживачів універсальної послуги, які зазначені як Додатки №3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, не можуть бути підставою для задоволення позову, адже жодна з них не містить умови про пролонгацію дії договору після 31.12.2020 року.

Відповідач наголошує, що договірні відносини стосовно постачання електричної енергії позивачем Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області за період з 01.01.2021 року по 31.03.2021 року відсутні, на підставі яких відповідач мав би проводити розрахунки за спожиту електричну енергію.

Посилання позивача на відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії за січень-березень 2021 року, подані до АТ «Полтаваобленерго» не можуть бути доказом виникнення будь-яких договірних відносин з ТОВ «Полтаваенергозбут» та виникнення заборгованості за спожиту електроенергію саме перед позивачем, враховуючи запровадження ЗУ «Про ринок електричної енергії» конкурентних механізмів функціонування ринку електричної енергії, вільний вибір контрагентів та забезпечення права споживача вільно обирати постачальника електричної енергії.

Позивач у відповіді на відзив (вх.№ 6002 від 01.06.2021р.) зазначає, що доводи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву є необґрунтовані, спрямовані лише на уникнення від законної сплати заборгованості за спожиту електричну енергію, а тому не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи, оскільки між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного договору про постачання електричної постачальником універсальних послуг №22300367 від 01.01.2019 року.

На виконання умов договору «Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» №22300367 від 01.01.2019р. та поданої Об`єднаним автогосподарством закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Відомості про очікувані обсяги споживання електричної енергії на 2021 рік, позивач здійснював постачання електричної енергії в обсягах, визначених договором. Факт споживання електричної енергії за об`єктами відповідача (м. Полтава, вул. Коцюбинського 7 та вул. М.Дмитрієва, 9) підтверджується відомостями про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії за січень 2021р, лютий 2021р, березень 2021р. та квітень 2021р., в яких зазначені поточні та попередні покази приладів обліку.

Разом з цим позивач звертає увагу суду, що відповідач у своєму відзиві не заперечує той факт, що постачання електричної енергії у період з січня 2021р по травень 2021р. здійснювало ТОВ «Полтаваенергозбут». Доказів постачання електричної енергії іншим постачальником до відзиву також не надано.

Таким чином, як зазначає позивач, позиція відповідача з приводу відсутності договірних відносин не узгоджується з нормами матеріального права (ст. ст. 11, ч.1 ст. 530, ст. 610, п.1 ст. 612, ст. 714 ЦК України, ст. ст. 275, 276, 193 ГК України).

Посилання відповідача на договір «Про закупівлю електричної енергії» № 22300367/19 від 07.02.2019р. та Договір №320 від 01.07.2020р. позивач вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо постачання електричної енергії споживачем регулюються відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії " та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року (далі - Правила).

Посилаючись на п.2 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії ", п. 1.2.15 Правил, позивач зазначає, що основним договором, що регулює порядок та умови постачання електричної енергії енергопостачальником споживачам є договір про постачання електричної енергії. А договора про закупівлю електричної енергії за державні кошти № 22300367/19 від 07.02.2019р. та №320 від 01.07.2020р. були укладені у відповідності до вимог Закону України "Про публічні закупівлі". При чому, вказані договори були укладений на поставку конкретно визначеної кількості товару (950000 кВт/год на суму 277400,00 грн. 00 коп.)

Пунктом 11.1 Договору про закупівлю №320 від 01.07.2020 року встановлено, що умови постачання електричної енергії, що не передбачені цим договором, та не суперечать умовам ЗУ «Про публічні закупівлі», регулюються між Сторонами чинним законодавством України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

З наведеного вище слідує, що укладення договору про закупівлю електроенергії не припиняє дії договору про постачання і не звільняє сторони від виконання зобов`язань по даному договору «Про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг» №22300367 від 01.01.2019р.

Посилаючись на ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України, позивач зазначає, що чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. Отже, зобов`язання, яке існувало на момент дії договору, однак лишилось невиконаним, підлягає виконанню незалежно від того, що термін дії договору закінчився. (посилається на постанову Верховного Суду від 04.05.2018 по справі №927/333/17 та постанову Верховного суду від 19.03.2019 року по справі №916/626/18).

Таким чином, як зазначає позивач, позиція відповідача про відсутність підстав для здійснення розрахунку за спожиту електричну енергію спростовується умовами комерційної пропозиції №9-УП для споживачів універсальної послуги, умовами договору «Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» №22300367 від 01.01.2019р. та нормами матеріального права.

Щодо посилання відповідача на різні Комерційні пропозиції №9-УП позивач зазначив наступне.

Предметом позовної заяви є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію яка утворилася у період з січня 2021р. по квітень 2021р. Відповідно до заяви долучена Комерційна пропозиція №9-УП, яка діє з 01 січня 2021 року для споживача універсальної послуги, виключно для споживачів бюджетної сфери, які фінансуються з державного та місцевого бюджету при умові надання кошторисного розрахунку (план використання) із договірною потужністю до 50 кВт, електроустановки яких приєднані до мереж оператора системи розподілу АТ «Полтаваобленерго».

Комерційні пропозиції, в яких розраховані ціни на універсальні послуги ТОВ «Полтаваенергозбут» з січня 2021 р. по квітень 2021 р. є відмінними лише в частині ціни електричної енергії на відповідний розрахунковий період. Інші умови Комерційної пропозиції №9-УП для споживачів універсальної послуги є однакові.

Щодо доводів відповідача в частині не сплаченого позивачем судового збору, позивач вважає їх надуманими та безпідставними, оскільки ним сплачено судовий збір за подачу даного позову в повному обсязі.

Також позивач повідомляє суд, що ТОВ «Полтаваенергобут» зверталося до «Полтаваобленерго» з заявою про надання інформації, а саме: ким здійснювалося (назва електропостачальної організації) постачання електричної енергії споживачу - Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області.

Листом №14-21-04/490 від 14.04.2021р. АТ «Полтаваобленерго» повідомило, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Об`єднаному автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області за об`єкті м. Полтава, вул. Коцюбинського, 7 (ЕІС-код 62Z473), м. Полтава, вул. Коцюбинського, 7 (ЕІС-код 62Z636); м. Полтава, вул. Миколи Дмитрієва, 9 (ЕІС-код 62Z 653) здійснювалося ТОВ «Полтаваенергозбут».

Новий електропостачальник із запитом до АТ «Полтаваобленерго» щодо зміни електропостачальника споживачу Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області не звертався.

Позивач в порядку ст. 46 ГПК України заявою про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 6225 від 08.06.21 р.) просить суд стягнути з відповідача 145 666,62 грн., в т.ч. 141 803,92 грн. - сума основного боргу, 2 971,85 грн. - пені, 626,54 грн. - 3% річних, 264,31 грн.-інфляційних.

Заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду ухвалою суду від 15.06.2021р.

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив (вх. № 6415 від 11.06.2021р.) посилається на те, що у відповіді на відзив позивач зазначав про передачу відомостей про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії за січень-березень 2021 року, які подавалися до АТ «Полтаваобленерго». Дані показники не можуть бути доказом виникнення будь-яких договірних відносин з ТОВ «Полтаваенергозбут» та виникнення заборгованості за спожиту електроенергію саме перед позивачем, враховуючи запровадження ЗУ «Про ринок електричної енергії» конкурентних механізмів функціонування ринку електричної енергії, вільний вибір контрагентів та забезпечення права споживача вільно обирати постачальника електричної енергії. Таким чином відповідач не визнає факт постачання електричної енергії за період з січня по травень 2021 року позивачем.

Відповідач вказує, що у відповіді на відзив позивач зазначає, що договір «Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» №22300367 від 01.01.2019 року діє до 31.12.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань. В той же час позивач не пред`являє жодних вимог до відповідача про стягнення заборгованості за вказаний період, визнаючи тим самим, що зобов`язання сторін по даному договору виконані у повному обсязі.

В додатках до відповіді на відзив позивач посилається на лист ТОВ «Полтаваенергозбут» щодо надання інформації про постачальника електроенергії та відповідь АТ «Полтаваобленерго» від 14.04.2021 року, однак вказані документи відповідачу не надіслані.

Крім того, відповідач не погоджується з заявою про збільшення позовних вимог за період з 01.04.2021 року по 31.05.2021 року, адже з 01.05.2021 року постачання електричної енергії здійснюється позивачем відповідачу на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №143 від 11.05.2021 року.

Посилаючись на п. 6.2.6, абзац 4 п.3.4.2 ПРРЕЕ, відповідач зазначає, що він 28.01.2021 року з власної ініціативи направляв електронною поштою пакет документів до «постачальника останньої надії» на його офіційну електронну адресу, однак адміністратор комерційного обліку не включив відповідача в перелік споживачів «останньої надії», внаслідок чого договірні відносини на постачання електричної енергії з позивачем були відсутні.

Відповідач здійснює закупівлю електричної енергії відповідно до ЗУ «Про публічні закупівлі», проводились відкриті торги на закупівлю електричної енергії на 2021 рік, починаючи з 22.12.2020 року, однак закупівля не відбувалася через участь в торгах менше двох пропозицій.

На виконання рішення пленарного засідання другої сесії восьмого скликання Полтавської обласної ради від двадцять дев`ятого грудня дві тисячі двадцятого року № 79 "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області" реорганізовано шляхом перетворення в комунальне підприємство "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради".

Ухвалою суду від 15.06.2021р. відкладено розгляд справи на 27.07.2021р. на 10-00 год.

Відповідач у запереченні на заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 7823 від 15.07.2021р.) зазначає, що відповідач в письмовій формі повідомляв про відсутність договірних відносин між сторонами за період з 01.01.2021 року по 30.04.2021 року та про відсутність підстав для проведення розрахунків за спожиту електричну енергію. Позивач будь-яких дій на припинення постачання електричної енергії не вживав, надсилав попередження на припинення постачання електричної енергії з зазначення точної дати проведення цих заходів та безпідставно нараховував борг за спожиту енергію та штрафні санкції за невиконання умов неіснуючого договору, незважаючи на відсутність договору.

Ухвалою суду від 26.07.2021р. замінено відповідача - Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області правонаступником - Комунальним підприємством «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» (з урахуванням ухвали про описку від 27.07.2021 р.)

В судовому засіданні 27.07.2021р. ухвалено рішення без його проголошення згідно 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01.01.2019 року між ТОВ «Полтаваобленергозбут» (надалі за текстом - Позивач) та Об`єднаним автогосподарством закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області (надалі за текстом - відповідач) укладено договір «Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» № 22300367 (надалі - договір) по об`єктах за адресами: м. Полтава, вул. Коцюбинського, 7, м. Полтава, вул. Миколи Дмитрієва, 9 на умовах Комерційної пропозиції №9-УП (Додаток №3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), яка діє для установ бюджетної сфери, електроустановки яких приєднані до мереж оператора системи розподілу АТ «Полтаваобленерго» (а.с.10-13).

Цей договір укладений на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні.

Розділом 2 договору визначено, що Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» і ПРРЕЕ. Сторони домовилась про те, що ціна на електричну енергію, встановлена Регулютором, повинна обов`язкова для сторін з дати її введення в дію.

Відповідно до п.5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.9. договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок).

При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживане виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів.

Відповідно до п. 6.2 договору відповідач зобов`язувався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно умовами цього договору.

Суд зазначає, що правовідносини щодо постачання електричної енергії споживачем регулюються відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року (далі - Правила).

Згідно п. 2 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносини між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема правилами роздрібного ринку електричної енергії.

А у відповідності до п. 1.2.15. Правил укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Таким чином, 01.01.2019 року сторонами був укладений договір «Про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» № 22300367.

Положеннями пункту 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (далі - ПРРЕЕ) визначено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ встановлено, що розрахунки між споживачем і електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з пунктом 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримані електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018р. № 1442 - АТ «Полтаваобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності.

Пунктом 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018р. № 312 передбачено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу, тобто АТ «Полтаваоблененрго».

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання вимог п. 8.6.8. Кодексу комерційного обліку електроенергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, згідно якого непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць, були подані до АТ «Полтаваобленерго» відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії за січень 2021р., лютий 2021р., березень 2021р., квітень 2021р. по об`єктах за адресами вул. Коцюбинського 7 та вул. М. Дмитрієва, 9 (а.с.42-44,133), в яких зазначені поточні та попередні покази приладів обліку. А оператором системи розподілу (АТ «Полтаваобленерго») в свою чергу надано електропостачальнику (ТОВ «Полтаваенергозбут») інформацію про обсяги спожитої електричної енергії відповідачем для подальшого здійснення розрахунків між учасниками ринку, в результаті чого позивачем сформовано Акти купівлі-продажу електричної енергії та відповідні рахунки на оплату (а.с.18,31,35,132).

Вищезазначені Акти купівлі-продажу електричної енергії та рахунки були направлені позивачем на адресу відповідача, що підтверджується списками рекомендованих листів (копії в матеріалах справи).

Крім того, печатками сторін засвідчена відомість про очікувані обсяги споживання електричної енергії на 2021 рік за договором № 22300367 (а.с.45).

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникненні цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити, безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як визначено в частинах 6, 7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч. 1 ст.530 ЦК України.

Згідно п. 5.10 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22300367 від 01.01.2019 р. оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Обов`язок щодо розрахунку за спожиту відповідачем електричну енергію встановлено також і вищезазначеними нормами ЦК України та ГК України.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У період з 01.01.2021р. по 31.04.2021р. відповідач споживав електричну енергію, а оплату за неї не здійснював відповідно до виставлених позивачем рахунків, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 141 803,92 грн., у т.ч. 110 529,04 грн. за період з 01.01.2021р. по 31.03.2021р. та 31 274,88 грн. за період з 01.04.2021р. по 31.04.2021р.

Доказів погашення боргу відповідачем не надано.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 141 803,92 грн. основного боргу обґрунтована, підтверджена матеріалами справи і підлягає задоволенню.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивачем не надано жодного доказу існування між сторонами договірних відносин, які б свідчили про наявність зобов`язання по сплаті за спожиту електричну енергію, виходячи з наступного.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22300367 від 01.01.2019 року підписаний сторонами та скріплений печатками обох сторін.

Факт постачання електричної енергії позивачем та споживання відповідачем підтверджено відомостями про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії за січень 2021р., лютий 2021р., березень 2021р., квітень 2021р. по об`єктах за адресами вул. Коцюбинського 7 та вул. М.Дмитрієва, 9 (а.с.42-44,133), підписаних представником відповідача та скріплених його печаткою, в яких зазначені поточні та попередні покази приладів обліку.

Також є безпідставними і посилання відповідача на те, що 28.01.2021 року з його ініціативи направлявся електронною поштою пакет документів до «постачальника останньої надії» на його офіційну електронну адресу, однак адміністратор комерційного обліку не включив відповідача в перелік споживачів «останньої надії», оскільки відповідно до листа №14-21-04/490 від 14.04.2021р. АТ «Полтаваобленерго» повідомило позивача (а.с.118), що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області за об`єктами: м. Полтава, вул. Коцюбинського, 7 (ЕІС-код 62Z473); м. Полтава, вул. Коцюбинського, 7 (ЕІС-код 62Z636); м. Полтава, вул. Миколи Дмитрієва, 9 (ЕІС-код 62Z653) за період з січня по березень 2021 р. здійснювалося ТОВ «Полтаваенергозбут».

Новий електропостачальник із запитом до АТ «Полтаваобленерго» щодо зміни електропостачальника споживачу Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області не звертався. (матеріали справи містять докази направлення вищезазначеного листа позивачем на адресу відповідача, а.с.114).

Доказів постачання електричної енергії іншим постачальником за період з січня по квітень 2021 р. включно відповідачем до матеріалів справи не надано.

Крім того, обов`язок щодо сплати спожитої відповідачем електричної енергії передбачено ст. 11, ч.1 ст. 530, ст. 610, п.1 ст. 612, 714 ЦК України, ч.1 ст. 173, ст. 275, ч. ч. 6,7 ст. 276, ст. 193 ГК України.

Щодо посилання відповідача на договори про закупівлю електричної енергії № 22300367/19 від 07.02.2019р. та №320 від 01.07.2020р. суд зазначає, що вищезазначені договори укладені сторонами відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" строком до грудня 2020 р. включно.

11.05.2021 р. між сторонами укладено договір № 143 на постачання електричної енергії (а.с.146-151) зі строком дії з 01.05.2021 р. по 31.12.2021 р.

Тобто, вищезазначене не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість спожитої ним електричної енергії за період з 01.01.2021 р. по 31.04.2021 р.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 9.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22300367 від 01.01.2019 р. за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п.п.8 п. 5.2.1 ПРРЕЕ енергопостачальник має право, зокрема на застосування санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства.

За обґрунтованим розрахунком позивача, перевіреним судом стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 264,31 грн. - інфляційних втрат за період з 15.02.2021р. по 31.05.2021р. та 626, 54 грн. - 3% річних за період з 01.02.2021р. по 31.05.2021р.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.п. 8 п. 5.2.1 ПРРЕЕ енергопостачальник має право на стягнення пені.

Відповідно до п.5.11 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» № 22300367 від 01.01.2019 р. у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Відповідачем до позову додано Комерційну пропозицію №9-УП для споживачів універсальної послуги до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток № 3), в якій зазначено, що вищезазначений договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 р. У разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (а.с.13).

Позивач відповідачу нарахував пеню за період з 01.02.2021р. по 31.05.2021р. в розмірі 2 971,85 грн. (а.с. 16, 129), яку просить стягнути з відповідача.

Суд зазначає, що згідно ст. 547, 548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч.4 ст. 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визнано, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Оскільки Комерційна пропозиція №9-УП для споживачів універсальної послуги до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток № 3) не підписана відповідачем (а.с.13), суд дійшов висновку, що відповідач не погоджував із позивачем сплату позивачу пені у разі несвоєчасної оплати відповідачем платежів за спожиту електричну енергію.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 971,85 грн. пені за період з 01.02.2021р. по 31.05.2021р. спростована відповідачем та наявними в матеріалах справи доказами, а тому задоволенню судом не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 145 666,62 грн. заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 142 694,77 грн., як такі що обгрунтовані та підтверджені наявними доказами.

Судовий збір, який позивачем сплачено у встановленому порядку і розмірі з урахуванням ч. 2 ст. 151 ГПК України, згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись статтями 123, 129, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради", вул. Коцюбинського,7, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 22548359 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", вул. Панянка, 65Б, м. Полтава, 36022, - 141 803,92 грн. - борг за спожиту активну електричну енергію (рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 відкритий у філії ПОУ АТ "Ощадбанк", МФО 331467, призначення платежу "за спожиту електричну енергію згідно договору"), 626,54 грн. - 3% річних, 264,31 грн. - інфляційні донарахування за несвоєчасну оплату активної електричної енергії (поточний рахунок № НОМЕР_2 в АТ "Банк Кредит Дніпро", МФО 305749, призначення платежу "штрафні санкції за несвоєчасну оплату обумовлених договором платежів за електричну енергію"); 2 270,00 грн. - витрати по сплаті судового збору (поточний рахунок № НОМЕР_2 в АТ "Банк Кредит Дніпро", МФО 305749, призначення платежу "судовий збір").

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 2 971,85 грн. пені за активну електричну енергію - відмовити.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Солодюк О.В.