ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. Справа №921/722/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Еко Фанжи від 23.04.2021

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.03.2021 (повний текст рішення складено 08.04.2021, суддя Хома С.О.)

у справі № 921/722/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Фанжи", с. Рачки, Володарський район, Київська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГАРІС МІКО УКРАЇНА", с.Вілія, Шумський район, Тернопільська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Імбері Яна Сергіївна, м. Умань, Черкаська обл.

про скасування запису про обтяження рухомого майна (вид обтяження: приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна), вчиненого 07.09.2016 року за №15962172 реєстратором: Приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаська обл. Імбері Я.C., яке було накладене відповідно до договору застави № 12/08/02 від 12.07.2016 року, укладеного між ТОВ МІКОГЕН Україна та TOB ЕКО ФАНЖИ, на інше рухоме майно: холодильна установка Чіллер, YCAJ55NR7GSI50D, холодильна установка Чіллер, YCAJ65NS7GSI50PA; газовий котел Ferolli GN2NI3, 2007 р.в., №0715L40012 з газовою горілкою та керуючим газовим блоком; газовий котел Ferolli GN2NI3, 2007 р.в., №0720L40018 з газовою горілкою та керуючим газовим блоком

представники сторін не з`явилися

ТзОВ "Еко-Фанжи" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до ТзОВ "АГАРІС МІКО УКРАЇНА" про скасування запису про обтяження рухомого майна (вид обтяження: приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна), вчиненого 07.09.2016 за №15962172 Приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаська області Імбері Я.C., яке було накладене відповідно до договору застави № 12/08/02 від 12.07.2016, укладеного між ТзОВ "АГАРІС МІКО УКРАЇНА" та ТзОВ "Еко-Фанжи".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у зв`язку з невиконанням умов договору поставки №12/08/01 від 12.07.2016 та фактом закінчення строку дії договорів поставки та застави, зобов`язання позивача за договором поставки №12/08/01 від 12.07.2016 є припиненими, що є підставою також вважати припиненою заставу за договором застави №12/08/02 від 12.07.2016 згідно ст.28 Закону України «Про Заставу» та запис про відповідне обтяження згідно ст. ст. 43,44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 29.03.2021 у справі № 921/722/20 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту права, оскільки, на момент розгляду даного спору такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення суду є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права. Зокрема, апелянт звертає увагу суду на те, що посилання суду на Закони України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» при розгляді даної справи, є недоречними та абсурдними, тому що положення вищевказаних законів регулюють відносини у сфері реєстрації прав на нерухоме майно, в той час як у даній справі спір виник щодо реєстрації обтяження саме рухомого майна. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого манна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Окрім того, ТзОВ "Еко-Фанжи" зазначає, що системний аналіз пунктів 24- 25 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 р. № 830, надає можливість дійти висновку, що особою, яка може подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна може бути виключно обтяжувач чи уповноважена ним особа. Таким чином, відомості про припинення обтяження реєструються в Державному реєстрі лише на підставі рішення суду або заяви обтяжувана, тобто, позивач, як боржник, у відповідності до вимог законодавства позбавлений іншої можливості скасувати (вилучити) запис про обтяження рухомого майна у Державному реєстрі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2021 у справі №921/722/20 склад колегії сформований з суддів: Орищин Г.В. головуюча суддя, судді Галушко Н.А. та Желік М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Еко-Фанжи" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.03.2021 у справі № 921/722/20.

На виконання вимог ухвали суду від 30.04.2021 приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Імбері Яна Сергіївна надіслала пояснення (зареєстровані в канцелярії суду за вх.№ 01-04/3804/21 від 24.05.2021), у яких зазначила, що документи, які б давали підстави для скасування обтяжень, які є предметом розгляду даного спору матеріалах нотаріальної справи відсутні, а тому при вирішені справи№921/722/20, покладається на розсуд суду. Окрім того, третя особа просить суд розглядати справу без її участі.

На виконання вимог ухвали суду від 30.04.2021 ТзОВ "АГАРІС МІКО УКРАЇНА" подало відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/4178/21 від 07.06.2021), у якому зазначило, що рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм права, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Ухвалою суду від 24.05.20210 призначено розгляд справи на 17.06.2021.

Ухвалою суду від 17.06.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги на 05.08.2021.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, натомість на електронну адресу суду ним було подано заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника ТзОВ "Еко-Фанжи".

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи (зареєстроване в канцелярії суду за вх.№ ЗАГС 01-04/5462/21 від 04.08.2021).

Приписами ч.11 ст. 270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши клопотання, колегія суддів відмовляє в задоволенні такого, оскільки, наведені в клопотанні підстави для відкладення розгляду справи не є поважними, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для такого розгляду і без участі представника відповідача, окрім того, аналогічного змісту клопотання ТзОВ "АГАРІС МІКО УКРАЇНА" вже заявлялося і розгляд справи відкладався.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія, встановила наступне:

12.07.2016 між ТзОВ «МІКОГЕН-Україна» (перейменовано в ТзОВ «АГАРІС МІКО УКРАЇНА») (постачальник) та ТзОВ "Еко-Фанжи" (покупець) було укладено договір поставки №12/08/01.

Відповідно до п.1 договору ї№12/08/01 постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця міцелій компостний для вирощування печериць у вигляді брикетів, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, прийняти товар та оплатити його вартість.

Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 15.10.2016, а в частині виконання грошових зобов`язань до повного їх виконання (п.6.1.договору).

В якості забезпечення виконання основного зобов`язання за договором поставки, між ТзОВ «МІКОГЕН-Україна» (перейменовано в ТзОВ «АГАРІС МІКО УКРАЇНА») (заставодержатель) та ТзОВ "Еко-Фанжи" (заставодавець) укладено договір застави №12/08/02 від 12.07.2016.

Пунктом 1.1.договору застави передбачено, що заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем своїх зобов`язань за договором поставки №12/08/01 від 12.07.2016, одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Підставою появи зобов`язання, забезпеченого заставою за цим договором є договір поставки від 12.07.2016 №12/08/01 (п.2.1.договору застави).

Згідно з п.2.2. договору застави, предметом основного договору є поставка заставодержателем на адресу заставодавця міцелію компостного для вирощування печериць у вигляді брикетів, загальним обсягом 199,6 т, вартістю 400000 грн.

Відповідно до п.2.3. договору застави, зобов`язання сторін за основним договором, забезпечені заставою за цим договором, мають бути виконані у строк до 15.10.2016. Розмір забезпеченої заставою вимоги складає 400000 грн (п.2.4. договору застави).

Відповідно до пункту 3.1. договору застави, предметом застави є:

1) Холодильна установка «Чіллер», № YCAJ55NR7GSI50D, в зборі, балансова вартість 217899,00 грн;

2) Холодильна установка «Чіллер», №YCAJ65NS7GSI50PA,в зборі, балансова вартість 159217,00 грн;

3) Газовий котел «Ferolli GN2N13», 2007 р.в., № НОМЕР_1 з газовою горілкою та керуючим газовим блоком, балансова вартість 21381,00 грн;

4) Газовий котел «Ferolli GN2N13», 2007 р.в., № НОМЕР_2 з газовою горілкою та керуючим газовим блоком, балансова вартість 21947,00 грн;

Вартість предмета застави складає 420 444,00 грн (п.3.2.договору застави).

Згідно з п.3.3. договору застави, право власності на предмет застави належить заставодавцю.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду (п.3.4.договору застави).

Відповідно до п.6.1., п.6.3. договору застави договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за основним договором. Усі спори, що пов`язані з цим договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору, визначеному відповідним чинним законодавством України.

Договір застави №12/08/02 від 12.07.2016 підписаний сторонами та скріплений печатками сторін.

Відповідно до зазначеного договору у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зроблений відповідний запис про обтяження рухомого майна (Витяг №P72774 від 09.11.2020) Зареєстровано: 07.09.2016 16:56:17 за № 15962172 реєстратором: Приватний нотаріус Імбері Я.С., Уманський міський нотаріальний округ, Черкаська обл. Видом обтяження є приватне обтяження. Тип реєстрації: поточна. Тип обтяження: застава рухомого майна. Підставою обтяження є Договір застави, серія та номер: 12/08/02, виданий: 12.07.2016, видавник: ТОВ «МІКОГЕН Україна», ТзОВ «ЕКО ФАНЖИ». Об`єктом обтяження є інше рухоме майно, холодильна установка «Чіллер», № YCAJ55NR7GSI50D, холодильна установка «Чіллер», №YCAJ65NS7GSI50PA, газовий котел «Ferolli GN2N13», 2007 р.в., №0715L40012 з газовою горілкою та керуючим газовим блоком, газовий котел «Ferolli GN2N13», 2007 р.в., №0720L40018 з газовою горілкою та керуючим газовим блоком. Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати. Боржник: ТзОВ «ЕКО ФАНЖИ», код 39638184. Обтяжувач: ТзОВ «МІКОГЕН-Україна», код: 34042959. Розмір основного зобов`язання становить 420444,00 гривень. Строком виконання зобов`язання: 16.10.2016. Термін дії: 07.09.2021.

09.09.2020 ТзОВ "Еко-Фанжи" в особі директора Є.Ю.Бусленко надіслав лист-прохання №9/9 директору ТзОВ «АГАРІС МІКО Україна» Тригубенку О.С., в якому повідомило, що виконало свої фінансові зобов`язання перед ТзОВ «АГАРІС МІКО УКРАЇНА» за договором поставки №12/08/01 від 12.07.2016 в повному обсязі, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 23.03.2020 за період з 01.01.2018 - 21.03.2019, який підписаний представником ТзОВ «АГАРІС МІКО УКРАЇНА» та просить у встановлений чинним законодавством строк, звернутись до державного реєстратора шляхом подачі заяви про припинення обтяження і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про заставу рухомого майна №15962172 від 07.09.2016, про результати розгляду даного листа повідомити ТзОВ "Еко-Фанжи" письмово у встановлений чинним законодавством строк.

Лист-прохання №9/9 було вручено ТзОВ «АГАРІС МІКО Україна» 18.09.2020, що підтверджується витягом з офіційного сайту ПАТ «Укрпошти».

28.10.2020 ТзОВ "Еко-Фанжи" надіслало ТзОВ «АГАРІС МІКО Україна» претензію №28/10, в якій керуючись вимогам ст.593 ЦК України, ст. 28 ЗУ «Про заставу», п.24 Порядку ведення Державного реєстру рухомого майна, ст. 19 ГПК України, пропонує дотримуватись норм чинного законодавства України ( в тому числі, звичаїв ділового обороту) та впродовж 7 днів з моменту отримання даної претензії, поновити порушені права та інтереси ТзОВ "Еко-Фанжи", шляхом звернення до державного реєстратора із заявою про припинення обтяження і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про заставу рухомого майна №15962172 від 07.09.2016. У вказаній претензії ТзОВ "Еко-Фанжи" зазначає, що у випадку даних вимог, ТзОВ "Еко-Фанжи" буде змушене звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду, що потягне за собою додаткові витрати пов`язані із підготовкою та розглядом позову в судовому порядку.

Претензію №28/10 було направлено ТзОВ «АГАРІС МІКО Україна» та вручено 04.11.2020, що підтверджується фіскальним чеком №533, накладною №533, описом вкладення у цінний лист та витягом з офіційного сайту ПАТ «Укрпошти».

На лист-прохання №9/9 та претензію №28/10 ТзОВ «АГАРІС МІКО Україна» не надало жодних відповідей та не вчинило жодних дій.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення ТзОВ "Еко-Фанжи" з позовом до суду про скасування запису про обтяження рухомого майна (вид обтяження: приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна), вчиненого 07.09.2016 за №15962172 Приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаська області Імбері Я.C., яке було накладене відповідно до Договору застави № 12/08/02 від 12.07.2016, укладеного між ТзОВ "АГАРІС МІКО УКРАЇНА" та ТзОВ "Еко-Фанжи".

Приймаючи рішення судова колегія враховувала наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у ч. 2 ст. 15 ЦК України.

Статтею ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

При цьому необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 76 ГПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Тобто, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов, вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 23.06.2020 у справі №910/2726/19 та у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просить суд скасувати запис про обтяження рухомого майна (вид обтяження: приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна), вчиненого 07.09.2016 за №15962172 Приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаська області Імбері Я.C., яке було накладене відповідно до Договору застави № 12/08/02 від 12.07.2016, укладеного між ТзОВ "АГАРІС МІКО УКРАЇНА" та ТзОВ "Еко-Фанжи".

Для вирішення питання щодо наявності правових підстав для скасування запису про обтяження рухомого майна суду необхідно встановити їх невідповідність вимогам чинного законодавства.

Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Згідно з ст. 3 вищевказаного Закону обтяження поділяються на публічні та приватні.

Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.

Іншими договірними є приватні обтяження, які не віднесені до забезпечувальних і виникають внаслідок передачі рухомого майна, право власності на яке належить обтяжувачу, у володіння боржнику, або з інших підстав, що обмежують право обтяжувача чи боржника розпоряджатися рухомим майном.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 593 ЦК України та ст. 28 ЗУ «Про Заставу» застава припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Дослідивши матеріали справи №921/722/20 суд зазначає, що останні не містять належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-79 ГПК України на підтвердження припинення зобов`язання ТзОВ "Еко-Фанжи" за договором поставки №12/08/01 від 12.07.2016, забезпеченого заставою згідно договору застави №12/08/02 від 12.07.2016 та відповідно припинення права застави.

В ч. 5 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зазначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувала.

Частина 6 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачає, що заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

В пункті 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна(затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830) визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи.

Відповідно до п.25 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що заявлена позивачем вимога про скасування запису про обтяження рухомого майна не відповідає чинному законодавству в сфері реєстрації речових прав і не може призвести до відновлення порушеного права, з огляду на таке:

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

У частині другій статті 26 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» викладено у новій редакції,зокрема, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У пункті 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що з 16.01.2020, тобто, на час звернення до суду із позовною вимогою та ухвалення оскаржуваного рішення, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про обтяження рухомого майна, а відтак, визначений у позовній заяві спосіб судового захисту у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а, отже, не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишається за скаржником.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.03.2021 у справі № 921/722/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Еко Фанжи без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 13.08.2021.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік