номер провадження справи 35/96/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 Справа № 908/1687/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Максимова Віталія Лефтерійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, б. 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926)

про стягнення коштів

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Фізична особа-підприємець Максимов Віталій Лефтерійович з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», в якому просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 14 761,00 грн, 3% річних у розмірі 335,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 1285,68 грн, пеню у розмірі 8 177,59 грн.

09.06.2021 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1687/21, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1687/21, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового позовного провадження без виклику представників сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №П380120 від 30.01.2020 на виконання проектно-вишукувальних робіт щодо оплати виконаних робіт на суму 14 761,00 грн. На підставі п. 5.2. договору та ст.. 625 ЦК України позивачем нараховано 8177,59 грн пені, 335,66 грн 3% річних та 1285,68 грн інфляційних втрат.

27.07.2021 від відповідача надійшов відзив, в якому викладено заперечення про ти позовних вимог. Відповідач посилається на те, що неоплата виникла не з вини ПАТ «Запоріжжяобленерго». Виконавець до теперішнього часу не погодив проектування з зацікавленими організаціями, а саме: з Департаментом освіти і науки Запорізької міської ради. Щодо пені зазначає, що позивачем в порушення ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» застосовано ставку 0,2% від суми невиконаного зобов`язання.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 14.07.2021 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 12.08.2021.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

30.01.2020 між ФОП Максимовим В.Л. - виконавець та ПАТ «Запоріжжяобленерго» - замовник укладено договір №П380120 на виконання проектно-вишукувальних робіт (згідно з договором на стандартне приєднання від 20.09.2017 року №1710-0252).

За умовами п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується виконати проектно-вишукувальні роботи по виготовленню робочого проекту «Реконструкція РП 0,4 кВ ТП-181 та будівництво ЛЕП 0,4 кВ ТП-181 у зв`язку з приєднанням електроустановок будівлі дошкільного навчального закладу №3 «Райдуга» Територіального відділу освіти Олександрівського району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради по вул. Святого Миколая, 19 м. Запоріжжя» ДК 021:2015-71320000-7 Послуги з інженерного проектування (згідно з договором на стандартне приєднання від 20.09.2017року №1710-0252 (СПП 1710-0252) і здати замовнику у встановлені строки комплектно і належної якості, а замовник зобов`язується їх прийняти і сплатити.

Розділом 2 договору сторони погодили, що вартість робіт визначається згідно кошторису на виконання проектно-вишукувальних робіт, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток №2) і становить - 14761 грн. 00 коп. без ПДВ (п.2.1 Договору).

Відповідно до п.2.3 Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником протягом 30 календарних днів після підписання сторонами акту здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт на підставі отриманого замовником рахунку за умови наявності одночасно таких умов:

- підписання сторонами у двосторонньому порядку акту здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт (попередньо узгодженого засобами електронного зв`язку, тощо).

Пунктами 3.2., 3.3 Договору сторони визначили, що термін оформлення і здачі робочого проекту - 30 квітня 2020 року. Замовник, протягом 5 робочих днів із дня одержання (попередньо узгоджених засобами електронного зв`язку, тощо) актів здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт згідно виконавчих кошторисів та звітних документів, зобов`язаний направити виконавцю підписані акти здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт або мотивовану відмову від приймання робіт.

Згідно з п.п. 4.1.1. та 4.1.2 Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; приймати виконані роботи згідно з актом здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт.

Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи (п.4.4.1. Договору)

Цей Договір набирає чинності з дня підписання його сторонами і діє до 15 травня 2020 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань, (п. 8.1 Договору).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 28.04.2020, сторони внесли зміни до п.3.2 Договору в частині термінів оформлення і здачі робочого проекту - 31.07.2020. Пункт 8.1 виклали в іншій редакції - в частині дії Договору до 14.08.2020, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань.

Як свідчать матеріали справи, сторонами підписано Акт №1 здачі-приймання виконання проектно-вишукувальних робіт за Договором №П 380120 від 30.01.2020, відповідно до якого сторони склали цей акт про те, що продукція за договором №П380120 від 30.01.2020, відповідає умовам договору та технічному завданню, в належному порядку оформлена.

В Акті №1 зазначено, що договірна ціна згідно з договором складає 14761,00 грн. (у тому числі ПДВ 20% - 0 грн.); ціна етапу, який здається та належить до сплати - 14761, 00 грн. (у тому числі ПДВ 20% - 0 грн.).

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт, останній звернувся до відповідача з претензією №02 від 26.02.2021 щодо погашення заборгованості.

Відповіді на претензію не надано, заборгованість не сплачена.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати виконаних робіт стала підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості в примусовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як передбачено ст. 902 ЦКУ України, виконавець повинен надати послугу особисто.

Позивач взяті на себе зобов`язання за Договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладені приписи норм законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що сторонами акт приймання-передачі виконаних робіт підписано без зауважень, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості виконаних робіт у розмірі 14 761,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 8177,59 грн, 3% річних в сумі 335,66 грн, інфляційні втрати в розмірі 1285,68 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. передбачено, що при невчасному виконанні зобов`язань за п.2.3. замовник несе відповідальність у вигляді пені у розмірі 0,2%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення від суми невиконаного зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що дійсно мале місце прострочення виконання зобов`язання з оплати товару.

Судом здійснено перевірку розрахунків пені, інфляційних втрат та відсотків річних, виконаних позивачем, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» та встановлено, що при визначенні розміру та періоду нарахування пені позивачем не враховано приписи зазначених вище норм законодавства України, відтак стягненню підлягає пеня у розмірі 881,60 грн у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за період з 31.08.2020 по 28.02.2021 (182 дня).

При цьому, розрахунок 3% річних та інфляційних втрат виконано вірно, відтак стягненню з відповідача на користь підлягає % річних в сумі 335,66 грн, інфляційні втрати в розмірі 1285,68 грн.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, відповідачем доказів оплати виконаних позивачем робіт не надано.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, б. 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) на користь Фізичної особи-підприємця Максимова Віталія Лефтерійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) основний борг у розмірі 14 761,00 грн (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят одна гривня 00 коп.), 3% річних у розмірі 335,66 грн (триста тридцять п`ять гривень 66 коп.), інфляційні втрати у розмірі 1285,68 грн (одна тисяча двісті вісімдесят п`ять гривень 68 коп.), пеню у розмірі 881,60 грн (вісімсот вісімдесят одна гривня 60 коп.), судовий збір у розмірі 1 587,34 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім гривень 34 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12 серпня 2021 року.

Суддя О.А. Топчій