ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" липня 2021 р. Cправа №902/557/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Партс", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське", с.Селище Тиврівського району Вінницької області

про стягнення 210414,11 грн заборгованості згідно договору поставки

учасники процесу:

представник позивача: Роспоннюк В.О., діє на підставі ордера.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Партс" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" 210414,11 грн заборгованості за отриманий товар згідно договору №8 від 04.02.2015, з якої: 162349,36 грн - основний борг; 6775,59 грн - 3% річних; 12180,35 грн - сума, на яку збільшилась внаслідок інфляційних процесів; 29108,81 грн - пеня. Вказана ціна позову визначена позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 8 від 04.02.2015 в частині проведення вчасних розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою суду від 07.06.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/557/21, призначено судове засідання на 27.07.2021.

На визначену судом дату (27.07.2021) з`явився представник позивача. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про місце, дату та час його проведення останній повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 18.06.2021.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, оскільки судом вжито визначені статтею 242 Господарського процесуального кодексу України заходи щодо повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання, що призначено на 27.07.2021 у суду є достатні підстави вважати, що останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового засідання, 27.07.2021, представник позивача звернувся до суду з усною заявою про залишення без розгляду позову в частині стягнення 6775,59 грн - 3% річних; 12180,35 грн - інфляційних втрат та 29108,81 грн - пені. При цьому представник позивача підтримує позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 162349,36 грн та просить суд їх задовольнити.

Під час розгляду вказаної заяви представника позивача суд враховує наступне.

Відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як слідує із даної норми, вказане право позивача є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі сторін у справі. Водночас, положення ст. 226 Господарського процесуального кодексу України не є диспозитивними та передбачають обов`язок суду залишити позов без розгляду з підстав вказаних у частині 1 цієї статті.

Враховуючи волевиявлення представника позивача суд залишає без розгляду позов в частині стягнення 6775,59 грн - 3% річних; 12180,35 грн - інфляційних втрат та 29108,81 грн - пені.

З огляду на викладене, предметом розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 162 349,36 грн основного боргу.

Таким чином, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Партс" (далі по тексту також - продавець, позивача) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селищанське" (далі по тексту також - покупець, відповідач) укладено Договір № 8.

Відповідно до предмету Договору Продавець зобов`язується в строки, визначені договором, передати у власність Покупця (поставити) Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість (п.1.1 Договору).

Найменування товару: запчастини в асортименті, визначеному в Додатках до цього Договору, які складають його невід`ємну частину (п.1.2. Договору).

Пунктами 5.1., 5.2. Договору передбачено, що загальна вартість Товару повинна бути сплачена Покупцем у строк, встановлений в Додатках до цього Договору. Оплата здійснюється в гривнях у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця.

В період з 05.03.2020 по 24.09.2020 позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму 602623,40 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №2844 від 24.09.2020, №1603 від 06.07.2020, №1313 від 05.06.2020, №1198 від 21.05.2020, №1155 від 15.05.2020, №1135 від 13.05.2020, №1130 від 12.05.2020, №1054 від 27.04.2020, №1055 від 27.04.2020, №811 від 03.04.2020, №809 від 03.04.2020, №470 від 05.03.2020, №1038 від 24.04.2020, №1038 від 24.04.2020.

Відповідач за поставлений Товар з позивачем розрахувався частково, на суму 440274,04 грн. Таким чином, неоплаченим залишився товар на суму 162349,36 грн. Вказана обставина зумовила звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступне.

Відповідно до змісту ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Згідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст.631 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України).

Положеннями ч.1 ст.181 ГКУ господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, як встановлено судом вище, позивач як підставу виникнення господарських зобов`язань між сторонами визначив Договір №8 від 04.02.2015.

Поряд з тим, суд критично оціню' вказану позицію позивача з огляду на наступне.

Пунктом 9 Договору сторони узгодили, що він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками Сторін. Строк дії цього Договору становить 12 (дванадцять) місяців. Закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

При цьому положення Договору не містять умов про його пролонгацію. Окрім того, суд констатує, що в матеріалах справи також відсутні додаткові угоди про зміну строку дії договору №8 від 04.02.2015.

Таким чином, враховуючи положення п.9 Договору 8 від 04.02.2015, та за відсутності в матеріалах справи доказів протилежного, вказаний договір припинив свою дію 04.06.2016. Тому, суд вважає, що незважаючи на посилання у видаткових накладних (а.с. 11-24) на договір №8 від 04.02.2015, поставка товару в період з 05.03.2020 по 24.09.2020 відбулась поза межами його дій.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що шляхом фактичної поставки та підписання сторонами видаткових накладних на суму 606623,40 грн сторони уклали договір поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому згідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положення статті 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поряд з тим, суд зазначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків за отриманий товар, позовні вимоги про стягнення 162 349,36 грн заборгованості суд вважає правомірними та обґрунтованими.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити заяву представника ТОВ "Агро Партс" про залишення без розгляду позову в частині вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені.

2. Позов в частині стягнення 6775,59 грн - 3% річних; 12180,35 грн - інфляційних втрат та 29108,81 грн - пені залишити без розгляду.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" (вул.Шевченка, буд.135 "В", с.Селище, Тиврівський район, Вінницька обл., 23316, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Партс" (Залізничне шосе, буд.25, оф.3, м.Київ, 01103, ) 162349,36 грн основного боргу та відшкодування судового збору в розмірі 2 435,24 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом, а також додатково на наступні електронні адреси позивача (), відповідача ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 02 серпня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (вул.Шевченка, буд.135 В, с.Селище, Тиврівський район, Вінницька обл., 23316)