УХВАЛА

м. Київ

05.08.2021Справа № 910/12538/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Довіра та гарантія"»

про забезпечення позову у справі

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Довіра та гарантія"», м. Київ

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами "Промислові інвестиції"», м. Київ

2. Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра», м. Київ

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Корора», м. Київ

4. Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», м. Одеса

про визнання недійсними правочинів, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,

Без повідомлення (виклику) сторін.

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Довіра та гарантія"» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами "Промислові інвестиції"», Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Корора» та Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 18.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами "Промислові інвестиції"» та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Надра» за реєстровим №22;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. за реєстровим №2810, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Корора» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами "Промислові інвестиції"»;

- визнання недійсним іпотечного договору, серія та номер: 6, виданого 13.01.2017, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Місто Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корора» в частині надання в іпотеку квартири №31;

- визнання протиправним та скасування прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Кузьмич Василем Миколайовичем, Київський міський нотаріальний округ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Публічним акціонерним товариством «Місто Банк», а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39051269 від 29.12.2017 11:51:45.

Разом із позовною заявою ТзОВ «Фінансова компанія "Довіра та гарантія"» подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» (нотаріусам приватним та державним, громадянам України, які мають вищу юридичну освіту за спеціальністю правознавство, відповідають кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав - виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, державним та/або приватним виконавцям - у разі накладення таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону) вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Місто Банк», спрямованих на їх відчуження, зміну та/або припинення чи обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме заборони вчиняти реєстраційні дії щодо двокімнатної квартири загальною 73,4 кв.м., житловою - 38,2 кв.м., що знаходиться в місті Києві по вулиця Олеся Гончара, будинок 32В, квартира 31, РНОНМ 00.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, заявник стверджує, що 24.06.2021 було призначено проведення відкритих торгів (аукціону) з продажу активів, що обліковуються на балансі АТ «Місто Банк», визначених рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №631/21 від 09.06.2021, зокрема, двокімнатної квартири загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м, що знаходиться в м. Києві на вул. Гончара Олесі, будинок 32В, квартира 31, РНОНМ 00, № лоту G3N019958.

Дослідивши наведені ТзОВ «Фінансова компанія "Довіра та гарантія"» обґрунтування щодо вжиття заходів до забезпечення позову та надані докази, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно приписів ст.ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом із тим, до поданої ТзОВ «Фінансова компанія "Довіра та гарантія"» заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявником не надано жодних належних доказів на підтвердження викладених в ній обставин.

Відтак, заявником не наведено достатніх, належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень ГПК України обґрунтувань наявності обставин та відповідно необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія "Довіра та гарантія"» про вжиття заходів забезпечення позову з підстав необґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Довіра та гарантія"» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук