РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.08.2021Справа № 910/8524/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" (49064, м. Дніпро, вул. Кості Гордієнка, б. 2, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белнафтогаз" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, будинок 2, КОД )

про зобов`язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белнафтогаз" про зобов`язання відповідача здійснити поставку оплаченого товару, а саме: 300 літрів бензину авт.А-95-Євро5-Е5.

У позовній заяві позивач виклав клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та покладення на відповідача 3000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.06.2021 відкрив провадження у справі №910/4066/21, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Згідно повідомлення про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 03.06.2021 позивач отримав - 11.06.2021.

Відповідачу ухвалу суду від 03.06.2021 було надіслано на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час відкриття провадження у справі: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, будинок 2, поштовим відправленням № 101, яке повернено до суду 02.07.2021 із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.06.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Белнафтогаз" () змінено місцезнаходження на 02125, місто Київ, пр.Визволителів, будинок 3.

21.07.2021 відповідач засобами поштового зв`язку подав до суду відзив на позовну заяву, в якому викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі відзиву та долучення до справи доданих до відзиву документів, яке судом задоволено в порядку ст. 118 ГПК України.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач - ТОВ "Автомир-Транс", у серпні 2020 за усною домовленістю із відповідачем - ТОВ "Белнафтогаз" ним на підставі виставленого для оплати рахунку-фактури № СФ-0032729 від 03.08.2020 на суму 67 347,00 грн перераховано за платіжним дорученням № 1473 від 04.08.2020 на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 67 407,00 грн в якості оплати за паливо дизельне марки ДТ-Л-К5 сорт С по бланкам дозволу у кількості 3150 літрів та бензину авт.А-95-Євро5-Е5 по бланкам дозволу у кількості 300 літрів.

09.03.2021 позивач засобами поштового зв`язку листом за вих.№0903/21юр у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання з поставки бензину авт.А-95-Євро5-Е5 у кількості 300 літрів (через закінчення дії бланків дозволу (талонів)), висловив вимогу здійснити поставку бензину авт.А-95-Євро5-Е5 у кількості 300 літрів, вартість якого сплачена по рахунку-фактурі № СФ-0032729 від 03.08.2020.

З огляду на невиконання вимоги позивача у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовом у даній справі про зобов`язати відповідача здійснити поставку оплаченого товару, а саме: 300 літрів бензину авт.А-95-Євро5-Е5.

Відповідач позов не визнав, зазначаючи про надсилання на адресу позивача договору купівлі-продажу бланків-дозволів та палива карток для отримання ПММ, який за його переконанням, був укладений між сторонами, враховуючи посилання на цей договір у рахунку-фактурі № СФ-0031328. Учасник справи надав пояснення, що товариство не має ліцензію на торгівлю пальним і може лише постачати бланки-дозволи (талони) на пальне, за видатковою накладною № РН-0081607 від 04.08.2020 позивачу передано оплачені бланки дозволи із терміном дії до 31.12.2020, надання бланку-дозволу строку його дії обумовлено доволі частою зміною вартості пального на АЗС БРСМ-Нафта, тому виконано свої зобов`язання у повному обсязі, вимоги про поставку товару є безпідставними.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд враховував наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як визначено частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З наданих матеріалів вбачається, що долучений до відзиву примірник договору №ДГ купівлі-продажу бланків-дозволів та паливних карток для отоваренням ПММ ні позивачем, ні відповідачем не підписаний, тому посилання відповідача на факт його укладення та узгодження правовідносин сторін на підставі умов цього правочину належними засобами доказування не підтверджені та судом не приймаються.

Натомість шляхом виставлення рахунку-фактури № СФ-0031328 від 03.08.2020 на суму 67 347,00 із зазначенням назви товару: паливо дизельне марки ДТ-Л-К5 сорт С по бланкам дозволу у кількості 3150 літрів на суму 50925,00 грн без ПДВ та бензину авт.А-95-Євро5-Е5 по бланкам дозволу у кількості 300 літрів на суму 5197,50 грн без ПДВ, у загальному розмірі 67 407,00 грн та прийняття грошових коштів у розмірі 67 407,00 грн за платіжним дорученням №1473 від 04.08.2020 від позивача сторонами був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач передав позивачу талони по рахунку-фактурі № СФ-0031328 від 03.08.2020 (бланки дозволу на отримання пального) за видатковою накладною № РН-0081607 від 04.08.2020, що позивачем не заперечується.

Відповідно до долученої до відзиву копії видаткової накладної № РН-0081607 від 04.08.2020, після переліку номерів переданих позивачу талонів із визначенням їх кількості та номіналів (кількості літрів), міститься примітка «талони дійсні по 31.12.2020».

З пояснень сторін судом встановлено, що спір у справі фактично виник через неможливість отримання на АЗС по талонам, переданим відповідачем позивачу палива: бензину авт.А-95-Євро5-Е5 у кількості 300 літрів у зв`язку із закінченням строку дії талонів.

З огляду на правову природу правовідносин сторін у даній справі, суд зазначає, що товаром є бензин авт.А-95-Євро5-Е5 по бланкам дозволу у кількості 300 літрів; право власності на товар у талонах та/або паливних/смарт картках переходить від постачальника до покупця в момент приймання-передачі талонів та/або паливних/смарт карток, при цьому прийнятий товар знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника; обов`язки постачальника з передачі окремої партії товару покупцю вважаються виконаними з моменту підписання сторонами належним чином оформлених первинних документів (видаткової накладної, акту приймання-передачі товару) та фактичного відпуску товару на АЗК.

Матеріалами справи встановлено та відповідачем не заперечується, що право на отримання палива було не реалізоване позивачем у кількості 300 літрів.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач намагався заправити автомобілі авт.А-95-Євро5-Е5 по бланкам дозволу у кількості 300 літрів на АЗК протягом їх строку дії, але у заправці автомобілів було відмовлено, про що складені акти про нездійснення відпуску товару, та внаслідок чого підтверджено факт невиконання зобов`язання постачальника з передання товару у розпорядження покупця.

За висновками суду, відсутність дій відповідача щодо фактичного передання товару на АЗС постачальника та/або його партнерських АЗС на території України у визначений у талонах строк, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Аналогічні положення викладено у статті 20 ГК України, відповідно до якої кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Однак, згідно частини другої статті 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Отже з урахуванням викладеного правові підстави для покладення на відповідача обов`язків, про які зазначено у позові, відсутні.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та необґрунтованістю підстав.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак