Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/4/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Коваленко Я.О., ордер серії ЧК №120863 від 29.12.2020;

від відповідача: Самойлюк Д.Ю.;

вільний слухач ОСОБА_1., паспорт № НОМЕР_1 від 01.03.2019;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Шолька Євгенія Петровича (с.Москаленки Чорнобаївського району Черкаської області)

до Фізичної особи-підприємця Самойлюка Дмитра Юрійовича (м.Житомир)

про розірвання договору та стягнення 111800,00грн,

з перервою в судовому засіданні з 29.06.2021 до 27.07.2021 згідно із ст.216 ГПК України.

Фізична особа-підприємець Шолько Євгеній Петрович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про розірвання договору №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.19 та додаткової угоди №2 від 27.04.20 до нього, укладених між Фізичною особою-підприємцем Шольком Євгенієм Петровичем та Фізичною особою-підприємцем Самойлюком Дмитром Юрійовичем та стягнення 118000,00грн, з яких: 65000,00грн попередньої оплати за договором №151 від 24.07.19 та 46800,00грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань щодо надання послуг в рамках інтернет-маркетингового абонентського обслуговування, у зв`язку з чим замовник просить розірвати договір №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.19 та додаткову угоду №2 від 27.04.20 до нього, а також стягнути кошти, сплачені на виконання умов угоди.

Ухвалою господарського суду від 27.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.03.2021.

Ухвалою суду від 01.03.2021, зокрема, відкладено підготовче засідання на 29.03.2021.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив та зазначив, що після підписання додаткової угоди №2 від 27.04.2020 приступив до виконання завдань, зазначених в пункті 2.1.3, запустивши зі згоди позивача дві маркетингові воронки. Дані завдання, оцінені сторонами в 30000,00грн, відповідач виконував на безоплатній основі в якості компенсації за неприйняті позивачем послуги по договору №151 від 24.07.2021. В подальшому, у зв`язку з тим, що результати першої воронки не влаштовували ні позивача ні відповідача, за спільною усною домовленістю було вирішено під`єднати нову команду. 18.08.2020 запущена нова маркетингова воронка та відповідач почав виконувати роботи заново, фіксуючи кожен крок в чаті "Telegram", щоб мати докази, що задачі п.2.1.3 додаткової угоди позивач приймає та вони можуть вважатися виконаними у повному обсязі. Друга воронка велась чітко по регламенту в чаті "Telegram", після кожної задачі відповідач вимагав підтвердити приймання матеріалів чи надати аргументовану відмову. Після виконання робіт відповідачем складено акт виконаних робіт (послуг), який позивач не підписав. ФОП Самойлюк Д.Ю. не заперечує, що відійшов від графіка, але тому, що виконав за взаємної згоди сторін подвійний обсяг робіт (Воронка 1 + Воронка 2). В робочих чатах в процесі всієї співпраці позивач жодного разу не висловив незадоволення роботою та не повідомив відповідачу, що планує повернути кошти за виконану відповідачем роботу (а.с.62-75).

У відповіді на відзив позивач зазначив, що заперечення відповідача не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами, при цьому Самойлюк Д.Ю. визнав факт невиконання останнім умов договору №151. Також вказав, що відповідно до п.7.1 Договору №151 в редакції Додаткової угоди №2 від 27.04.2020 виконавець зобов`язався протягом 3 календарних місяців з моменту підписання даної угоди надати 80 заявок "зацікавлених клієнтів". "Зацікавлений клієнт" - це особа, котра: відповіла на телефонний дзвінок не менше ніж з трьох спроб; підтвердила заявку; підтвердила зацікавленість в продукції або послугах замовника. Відповідно до п.7.6.1 Договору №151 в редакції Додаткової угоди №2 від 27.04.2020 бюджет на рекламу для повного досягнення пункту 7.1 даного договору повинен становити 5000,00грн. Кошти повинні бути покладені в рекламні кабінети, після того, як виконавець надасть 50 "Зацікавлених клієнтів". Однак протягом 3 календарних місяців з моменту підписання даної угоди, тобто станом на 27.07.2020, відповідач своїх обов`язків не виконав (а.с.82-83).

У підготовчому засіданні 27.04.2021 судом оголошено перерву, згідно з ч.5 ст.183 ГПК України, до 26.05.2021 для надання представнику позивача часу з`ясувати та повідомити інформацію, яка має значення для розгляду даної справи (підтвердити або спростувати факт ведення переписки між сторонами), надання сторонам можливості досягнути згоди щодо мирного врегулювання даного спору.

Ухвалою суду від 26.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/4/21 до судового розгляду по суті на 29.06.2021.

У судовому засіданні 29.06.2021 оголошено перерву до 27.07.2021, у зв`язку з необхідністю подання позивачем додаткових доказів.

02.07.2021 на поштову адресу суду від відповідача надішли письмові пояснення, у яких зазначено, що позивач вирішив не приймати роботи через тривалий час після співпраці, а саме 17.03.2020 направив претензію, в якій вимагав повного повернення коштів за роботи та компенсацію рекламного бюджету, знаючи, що кошти були перераховані Фейсбук, адже реклама працювала тривалий час. Оскільки відповідач не мав досвіду у судових справах, не звернув увагу, що у претензії не було конкретизовано переліку порушень, та запропонував виконати додаткові задачі та надати перші 50 заявок власним коштом. 24.04.2020 була підписана Додаткова угода та запущено дві рекламні воронки, однак позивач знову не прийняв роботи та не висловив жодних зауважень щодо виконаних задач. Звертає увагу, що фактично відповідачем виконано декілька воронок, затрачено значні ресурси та інтелектуальну працю багатьох людей (а.с.116-118).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.07.2019 між Шольком Євгеном Петровичем (замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Самойлюком Дмитром Юрійовичем (виконавець, відповідач) укладено Договір комплексного маркетингового обслуговування №151 (а.с.9-10), відповідно до якого виконавець зобов`язався надавати послуги в рамках інтернет-маркетингового абонентського обслуговування в обсязі і на умовах, визначених цим договором.

Як погоджено п.п.1.2.-1.3. Договору метою цього договору є повний, ефективний та якісний інтернет-маркетинговий супровід діяльності замовника, заснований на принципах оперативності, законності, конфіденційності. Під абонентським інтернет-маркетинговим обслуговуванням розуміється просування бізнесу замовника в інтернеті в порядку і в терміни, передбачені цим Договором.

Пунктом 2.1 Договору сторони передбачили, що виконавець зобов`язаний в обумовлені терміни надавати замовнику послуги, передбачені в рамках проектного плану, розробленого протягом перших трьох днів співробітництва після оплати абонентського тарифу.

Згідно п.2.2 Договору, замовник зобов`язався оплачувати послуги виконавця згідно з цим Договором; надавати виконавцю документи та інформацію, необхідні, на думку виконавця, для виконання ним зобов`язань, що виникають з Договору; забезпечувати зворотній зв`язок для затвердження виконаних завдань і продовження роботи за планом виконавця.

Замовник оплачує виконавцю за надані послуги фіксовану винагороду, яка становить 27000,00грн (п.3.1-3.2 Договору).

Відповідно до п.3.5 Договору, замовник може внести три аргументовані зміни в надані виконавцем матеріали (тексти, зразки, макети та ін.). Всі уточнення, починаючи з 4-го, будуть розраховуватися окремо, залежно від часу, витраченого фахівцем. Додаткова оплата вноситься за уточнення, які не є фактичними фаховими помилками, а пов`язані з появою нових вимог і побажань з бору виконавця.

У пункті 7.1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується протягом 1 календарного місяця з моменту надходження рекламного бюджету від змовника надати 70 заявою зацікавлених клієнтів. Зацікавлений клієнт- особа, котра відповіла на телефонний дзвінок; особа, котра підтвердила свою заявку; особа, котра підтвердила свою зацікавленість від продукції замовника.

Згідно п.п.7.3-7.5 Договору, замовник може ініціювати дострокове розірвання Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань виконавця на будь-якому етапі співпраці. Замовник може розірвати даний Договір після аргументації причин.

Для виконання виконавцем гарантійного зобов`язання, передбаченого в пунктах 7.1 7.2, замовник зобов`язується виконати наступні умови:

- бюджет на рекламу для досягнення п.7.1 Договору повинен становити 13000,00грн.;

- замовник зобов`язується затвердити з відповідальним маркетологом УТП або Оффер своєї компанії, який буде відрізнятися від стандартної ринкової пропозиції і дасть можливість зацікавити потенційного клієнта;

- замовник зобов`язується спільно з маркетологом затвердити безкоштовний лід-магніт. Безкоштовний продукт для потенційного клієнта, який дозволить закриту більшу кількість клієнтів на замовлення.

На виконання умов Договору №151 позивач 24.07.2019 перерахував грошові кошти у розмірі 27000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №52 від 24.07.2019 (а.с.11).

В подальшому, позивач додатково перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 38000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями №54 від 30.07.2019 на суму 3000,00грн, №55 від 05.09.2019 на суму 7000,00грн, №60 від 05.09.2019 на суму 27000,00грн, №61 від 02.10.2019 на суму 1000,00грн (а.с.12-15).

На думку позивача, виконавець не виконав зобов`язань, передбачених умовами Договору №151, в зв`язку з чим 17.03.2020 направив відповідачу претензію №1 від 16.03.2020 з вимогою про розірвання Договору та повернення сплачених коштів у розмірі 65000,00грн (а.с.16-17).

Разом з цим, за посиланнями позивача, внаслідок переговорів сторони дійшли згоди продовжити співпрацю та уклали Додаткову угоду №2 від 27.04.2020 до Договору №151 від 24.07.2019 про наступне:

2.1.1 Термін надання послуги замовнику складає три календарні місяці (70% запланованих задач виконується в перший місяць робіт, інші 30% в другий);

2.1.3 Виконавець зобов`язується виконати такі задачі:

2.1.3.1 Внести правки на Сайт для покращення конверсії (відео Самойлюка Дмитра).

2.1.3.2 Покращити старі та розробити нові креативи для реклами в соціальних мережах Фейсбук та Інстаграм (+-10шт).

2.1.3.3 Внести правки на Сайт-квіз (змінити текст, фото, тощо).

2.1.3.4 Внести правки на Ютуб-канал (виправити шрифт на банері, підібрати ключові слова, прописати СЕО-оптимізовані заголовки та завантажити на канал).

2.1.3.5 Внести правки в Інстаграм (видалити неактивні підписки, неякісні та не оригінальні фото, тощо).

2.1.3.6 Внести правки в Фейсбук (змінити фото, банери, продублювати пости з Інстаграм).

2.1.3.7 Після внесення всіх правок на головний Сайт, Сайт-квіз, сторінки в соціальних мережах та на Ютуб канал-ввімкнути/запустити Google AdWords та в рекламному кабінеті Фейсбук (відео Самойлюка Дмитра).

7.1 Виконавець зобов`язується протягом 3 (трьох календарних місяців з моменту підписання угоди надати 80 (вісімдесят) заявок "Зацікавлених клієнтів". "Зацікавлений клієнт - це особа, котра: відповіла на телефонний дзвінок не менше ніж з 3 спроб; підтвердила свою заявку; підтвердила свою зацікавленість в продукції або послугах замовника.

7.6.5 Виконавець, один раз на два тижні відправляє замовнику звіт про виконані роботи.

Позивач, вважаючи що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, 27.10.2020 надіслав відповідачу претензію №3 від 26.10.2020, в якій повідомив про розірвання Договору №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.2019 та Додаткової угоди №2 від 27.04.2020 на підставі п.п.7.3,7.4 Договору №151 та вимагав повернути грошові кошти у розмірі 65000,00грн на розрахунковий рахунок замовника в місячний строк з дня отримання претензії (а.с.19-20).

Відповідач на вищезазначену претензію відповіді не надав, кошти, сплачені на виконання умов договору №151, не повернув.

Враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо врегулювання спору в досудовому порядку ФОП Шолько Є.П. звернувся з даним позовом про розірвання договору №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.2019 та додаткової угоди №2 від 27.04.2020, стягнення 65000,00грн попередньої оплати за договором №151 від 24.07.19 та 46800,00грн пені.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 2 ст.837 ЦК України передбачено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Із комплексного аналізу положень Договору маркетингових послуг №151 від 24.07.2019 та Додаткової угоди №2 від 27.04.2020 до нього вбачається, що предметом договору є саме досягнення результату, яким є створення відповідачем сайту (лендінгу) замовника та маркетингових рекламних акцій замовника ФОП Шолька Є.П., який повинен неодноразово використовуватись замовником у своїй діяльності.

Таким чином, укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги Цивільного кодексу України.

Як встановлено ч.1 ст.843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно ст.846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Разом з тим, ст.849 Цивільного кодексу України передбачає, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч. 1). Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч.2). Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ч. 3). Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч. 4).

Правовий аналіз положень ст.849 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови.

При цьому, положення частин 2, 3 та 4 ст.849 Цивільного кодексу України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Крім цього, частина 2 статті 852 Цивільного кодексу України передбачає, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

В даному випадку, позивач у претензії від 26.10.2020 №3 посилаючись на те, що відповідач не виконав жодних взятих на себе зобов`язань, передбачених умовами Договору №151, повідомив про розірвання договору комплексного маркетингового обслуговування та вимагав повернення сплачених коштів. Вказуючи на наявність підстав для повернення суми попередньої оплати, позивач відзначив, що не отримав зустрічного виконання на суму попередньої оплати, тобто неналежне виконання підрядником ФОП Самойлюком Д.Ю. взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 7.3 Договору №151 від 24.07.2019 обумовлено, що замовник може ініціювати дострокове розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань виконавця на будь-якому етапі співпраці. Замовник може розірвати цей договір після аргументації причин (п.7.4 Договору №151).

Тобто вищевказаними умовами договору передбачено лише можливість його розірвання, однак не визначено порядок такого розірвання.

За відсутності у договорі порядку для розірвання договору, та недосягненні згоди щодо розірвання договору в порядку, передбаченому ст.188 ГК України, порушення умов договору може бути підставою для його розірвання в судовому порядку лише у разі його істотності - загальної підстави, визначеної у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України.

Отже, предметом доказування у цій справі є обставини наявності істотного порушення відповідачем умов Договору маркетингових послуг №151 від 24.07.2019 та Додаткової угоди №2 від 27.04.2020 до нього.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тобто договір - це домовленість, що свідчить про волевиявлення сторін та узгодження їхніх дій. Він є інститутом добровільного виконання зобов`язань для отримання результату, задля якого його укладено, і якого намагаються досягти сторони шляхом вчинення певних дій.

Отже, основною метою укладення договору є отримання сторонами результату, задля якого цей договір було укладено, та якого сторони за договором намагаються досягти шляхом вчинення певних дій.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено судом вище, метою укладання Договору №151 комплексного маркетингового обслуговування, є створення відповідачем сайту (лендінгу) замовника та маркетингових рекламних акцій замовника ФОП Шолька Є.П., які спрямовані на неодноразове використання замовником виконаних робіт у своїй діяльності.

За приписами ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу суддівського розсуду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Наведена правова позиція щодо застосування норм ст.651 ЦК України викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 30.01.2018 у справі №908/491/17.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №924/522/17.

Суд зазначає, що вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ГПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Судом встановлено, що після підписання між сторонами Додаткової угоди №2 до Договору №151 комплексного маркетингового обслуговування, відповідачем виконано певний обсяг робіт, зокрема, внесення правок на Сайт-для покращення конверсії (відео Самойлюка Дмитра); покращення старих та розробка нових креативів для реклами в соціальних мережах Фейсбук та Інстаграм (+-10шт); внесення правок на Сайт-квіз (зміна тексту, фото, тощо); внесення правок на Ютуб-канал (виправлення шрифту на банері, підбір ключових слів, приписання СЕО-оптимізованих заголовків та завантаження на канал); внесення правок в Інстаграм (видалення неактивних підписок, неякісних та неоригінальних фото, тощо); внесення правок на Фейсбук (зміна фото, банерів, дублювання постів з Інстаграм); після внесення всіх правок на головний Сайт, Сайт-квіз, сторінки в соціальних мережах та на Ютуб канал-ввімкнути/запустити Google AdWords та в рекламному кабінеті Фейсбук (відео Самойлюка Дмитра), про що виконавцем складено акт виконаних робіт (послуг) №151.1 від 18.09.2020 та направлено замовнику для підписання, що підтверджується скріншотом в чаті "Telegram".

Однак позивач акт виконаних робіт (послуг) №151.1 до Додаткової угоди згідно Договору №151 від 24.07.2019 не підписав, та не надав документів, які б містили мотивовану відмову від підписання акту приймання виконаних робіт, або зауважень щодо наявних недоліків або невідповідностей у виконаних роботах.

Необхідно відзначити, що у відповіді на відзив позивач вказує, що належним чином оформлений акт виконаних робіт з підписом відповідача не направлявся, а тому не міг бути підписаний, однак дані доводи спростовуються повідомленням в чаті "Telegram" (а.с.72).

Доводи позивача стосовно того, що відповідач протягом трьох календарних місяців з моменту підписання Додаткової угоди №2 до Договору №151 своїх обов`язків не виконав, також не знайшли свого підтвердження, оскільки з переписки, яка велась між замовником і виконавцем в чаті "Telegram", зміст якої не заперечується сторонами, вбачається, що відповідач відійшов від графіка виконання робіт, обумовлених угодою лише тому, що постійно чекав від ФОП Шолька Є.П. затвердження матеріалів (а.с.74).

З огляду на вказане, строк виконання робіт відповідачем був продовжений за об`єктивних причин.

При цьому, позивач не надав жодного доказу, що відповідачем не було виконано роботи із створення сайту (лендінгу) замовника та маркетингових рекламних акцій, а також не довів факту спричинення йому шкоди, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, не навів розміру шкоди, що є необхідною умовою у розумінні ч.2 ст.651 ЦК України для розірвання Договору №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.2019 та Додаткової угоди №2 від 27.04.2021.

За вказаних обставин, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин (істотних порушень), з якими закон пов`язує можливість розірвання такого договору, позов в частині розірвання Договору №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.2019 та Додаткової угоди №2 від 27.04.2021, який укладено між ФОП Шолько Є.П. та ФОП Самойлюком Д.Ю., задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про зобов`язання повернути 65000,00 передоплати за Договором №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.2019, суд зазначає наступне.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (п.68 постанови ВП ВС від 22.09.2020 № 918/631/19).

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави (постанова Верховного Суду від 15.02. 2019 року у справі № 910/21154/17).

Положеннями частин 1, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17.

Оскільки, в даному випадку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання Договору №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.2019 та Додаткової угоди №2 від 27.04.2020, тобто між сторонами у справі існують договірні відносини, вимога позивача про повернення авансу в сумі 65000,00грн задоволенню не підлягає.

Заявлена позивачем вимога про стягнення пені у розмірі 46800,00грн (на підставі п.7.6.7 Додаткової угоди №2 від 27.04.2020 до Договору №151 комплексного маркетингового обслуговування від 24.07.2019) за несвоєчасне виконання виконавцем зобов`язань за угодою також не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними доказами, що порушення строків виконання робіт відбулося з вини відповідача, при цьому суд враховує, що відтермінування виконання робіт відбувалось за погодженням з позивачем.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" також зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, з якими закон пов`язує можливість розірвання договору, тощо, відтак вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст.129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 04.08.21

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 1 - у справу;

2 - позивачу (простою) та його представнику на ел.пошту (ІНФОРМАЦІЯ_1);

3 - відповідачу (простою) та на ел.пошту (ІНФОРМАЦІЯ_2).