ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

09 серпня 2021 року м. ХарківСправа № 1181з-21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" про забезпечення позову до подання позовної заяви,

особи, які можуть набути статус учасника справи (відповідачі): фізична особа ОСОБА_1 , м. Харків; фізична особа ОСОБА_2 , м. Харків; фізична особа ОСОБА_3 , м. Кременчук; фізична особа ОСОБА_4 , м. Кременчук,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд:

- заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) будь-яке відчуження (в тому числі, але не виключно: продаж, дарування, міну акцій, укладення будь-яких інших правочинів, пов`язаних з переходом права власності на акції або можливим переходом права власності на акції в майбутньому), передачу акцій в заставу або в рахунок виконання своїх зобов`язань та/або зобов`язань третіх осіб щодо простих іменних акцій емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" () та простих іменних акцій емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" () у будь-якій кількості, та заборонити депозитарним установам (зберігачам відповідних акцій) будь-яке перерахування (списання) цих акцій на третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) будь-яке відчуження (в тому числі але не виключно: продаж, дарування, міну акцій, укладення будь-яких інших правочинів, пов`язаних з переходом права власності на акції або можливим переходом права власності на акції в майбутньому), передачу акцій в заставу або в рахунок виконання своїх зобов`язань та/або зобов`язань третіх осіб щодо простих іменних акцій емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" () та простих іменних акцій емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" () у будь-якій кількості, та заборонити депозитарним установам (зберігачам відповідних акцій) будь-яке перерахування (списання) цих акцій на третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) будь-яке відчуження (в тому числі але не виключно: продаж, дарування, міну акцій та укладення будь-яких інших правочинів, пов`язаних з переходом права власності на акції або можливим переходом права власності на акції в майбутньому), передачу акцій в заставу або в рахунок виконання своїх зобов`язань та/або зобов`язань третіх осіб щодо простих іменних акцій емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" () та простих іменних акцій емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" () у будь-якій кількості, та заборонити депозитарним установам (зберігачам відповідних акцій) будь-яке перерахування (списання) цих акцій на третіх осіб.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "Луцька аграрна компанія" вказує на наступне.

Відповідно до умов договору позики від 30.08.2017, укладеного між ТОВ "Луцька агарна компанія" (позивач) та ОСОБА_1 (відповідач-1), позивачем (позикодавцем) передано, а відповідачем-1 (позичальником) прийнято у власність грошові кошти в сумі 27820000,00 грн. На виконання п. 1 договору позики, позивачем було перераховано грошові кошти на розрахунковий рахунок позичальника (відповідача-1) у безготівковому порядку, факт одержання позики відповідачем-1 підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму 27820000,00 грн. Відповідач-1 частково здійснив повернення грошових коштів (повернення позики) в сумі 2445721,02 грн. Повернення грошових коштів (повернення позики) в сумі 25374278,98 грн. відповідачем-1 у встановлений договором позики строк не здійснено. 03.08.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалив рішення у справі №638/16545/20, яким позовні вимоги задовольнив у повному обсязі та стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" частину основного боргу за договором позики від 30.08.2017 у розмірі 10000000,00 грн.

Як вказує заявник у поданій заяві, з метою ухилення від виконання зобов`язання перед кредитором (позивачем), з метою штучного позбавлення кредитора можливості звернення стягнення на майно, боржник (відповідач - 1) уклав договори, відповідно до яких право власності на майно (акції) ОСОБА_1 перейшло до його найближчих родичів. Перехід права власності відбувся на підставі договорів від 22.12.2020 (згідно виписки від 05.04.2021 про операції з цінними паперами з 22.12.2020 по 04.04.2021). Відповідно до зазначених договорів ОСОБА_1 (відповідач - 1):

- продав прості іменні акції емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", , у кількості 13771051 штук, покупцю, ОСОБА_2 (відповідачу-2 - своїй цивільній дружині, від якої мають спільну дитину ОСОБА_5 ), загальною номінальною вартістю 2065657,65 грн. Продаж цих акцій вчинено всього за 137710,51 грн., що набагато нижче ринкової та номінальної вартості;

- продав прості іменні акції емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія", , у кількості 13771051 штук, покупцю (своїй цивільній дружині) ОСОБА_2 (відповідачу-2), загальною номінальною вартістю 1514815,61 грн. Продаж цих акцій вчинено всього за 137710,51 грн., що набагато нижче ринкової та номінальної вартості;

- продав прості іменні акції емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", , у кількості 13771051 штук, покупцю (своїй матері) ОСОБА_3 (відповідачу-3), загальною номінальною вартістю 2065657,65 грн. Продаж цих акцій вчинено всього за 137710,51 грн., що набагато нижче ринкової та номінальної вартості;

- продав прості іменні акції емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія", , у кількості 13771051 штук, покупцю (своїй матері) ОСОБА_3 (відповідачу-3), загальною номінальною вартістю 1514815,61 грн. Продаж цих акцій вчинено всього за 137710,51 грн., що набагато нижче ринкової та номінальної вартості;

- продав прості іменні акції ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", , у кількості 13771051 штук, покупцю (своєму батькові) ОСОБА_4 (відповідачу-4), загальною номінальною вартістю 2065657,65 грн. Продаж цих акцій вчинено всього за 137710,51 грн., що набагато нижче ринкової та номінальної вартості;

- продав прості іменні акції АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія", , у кількості 13771051 штук, покупцю (своєму батькові) ОСОБА_4 (відповідачу-4), загальною номінальною вартістю 1514815,61 грн. Продаж цих акцій вчинено всього за 137710,51 грн., що набагато нижче ринкової та номінальної вартості.

На момент укладання вказаних договорів Дзержинським районним судом м. Харкова було відкрито провадження у справі №638/16545/20 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Луцька аграрна компанія" (позивач), а тому укладання та виконання договорів з боку ОСОБА_1 та пов`язаних з ним осіб, здійснювалось з метою уникнення сплати боргу, невиконання судового рішення про стягнення боргу в майбутньому. Даний факт підтверджує фіктивність зазначених договорів, а саме укладання без наміру створення правових наслідків.

Заявник вказує на те, що у момент укладання спірних правочинів боржник ОСОБА_1 був обізнаний про наявність в нього зобов`язання з повернення позики (25374278,98 грн.), а тому розумів необхідність в майбутньому повернення зазначеної позики, в тому числі можливість примусового стягнення боргу. ОСОБА_1 розумів негативні наслідки для себе у випадку примусового стягнення зазначеного боргу та ризики того, що позивач може звернутися з заявою про забезпечення позову. Так, ОСОБА_1 розумів, що в разі примусового стягнення боргу, може бути покладено звернення на все його майно, в тому числі й на акції. Крім того, з метою приховання цих акцій від звернення стягнення на них в рахунок погашення боргу, ОСОБА_1 уклав фіктивні договори купівлі-продажу акцій, покупцями яких є найближчі родичі боржника (мати, батько, цивільна дружина, з якою ОСОБА_1 має спільну дитину) тобто пов`язані особи, тим самим ОСОБА_1 , залишаючись фактично власником цих акцій та кінцевим беніфіціаром, унеможливив звернення стягнення ТОВ "Луцька аграрна компанія" на акції в рахунок погашення боргу. Зазначені договори укладені за значно заниженою ринковою ціною, що підтверджує відсутність реальної мети укладання даних договорів, а крім того за значно заниженою ціною придбання відповідних акцій. Статтею 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Заявник вказує на те, що предметом майбутнього спору будуть вимоги:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу простих іменних акцій емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" () у кількості 13771051 штук, укладений між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем). Застосувати наслідки недійсності цього правочину, а саме: списати (повернути) прості іменні акції емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", , у кількості 13771051 штук, з рахунку у цінних паперах ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та зарахувати прості іменні акції ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" (), у кількості 13771051 штук від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 );

- визнати недійсним договір купівлі-продажу простих іменних акцій емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" () у кількості 13771051 штук, укладений між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем). Застосувати наслідки недійсності цього правочину, а саме: списати (повернути) прості іменні акції емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія", , у кількості 13771051 штук, з рахунку у цінних паперах ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та зарахувати прості іменні акції АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" (), у кількості 13771051 штук від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 );

- визнати недійсним договір купівлі-продажу простих іменних акцій емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" (), у кількості 13771051 штук, укладений між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем). Застосувати наслідки недійсності цього правочину, а саме: списати (повернути) прості іменні акції емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", , у кількості 13771051 штук, з рахунку у цінних паперах ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та зарахувати прості іменні акції ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" (), у кількості 13771051 штук від ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 );

- визнати недійсним договір купівлі-продажу простих іменних акцій емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" (), у кількості 13771051 штук, укладений між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем). Застосувати наслідки недійсності цього правочину, а саме: списати (повернути) прості іменні акції емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія", , у кількості 13771051 штук, з рахунку у цінних паперах ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та зарахувати прості іменні акції АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" (), у кількості 13771051 штук від ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 );

- визнати недійсним договір від купівлі-продажу простих іменних акцій емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" (), у кількості 13771051 штук, укладений між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_4 (покупцем). Застосувати наслідки недійсності цього правочину, а саме: списати (повернути) прості іменні акції емітента ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", , у кількості 13771051 штук, з рахунку у цінних паперах ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та зарахувати прості іменні акції ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" (), у кількості 13771051 штук від ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 );

- визнати недійсним договір купівлі-продажу простих іменних акцій емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" (), у кількості 13771051 штук, укладений між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_4 (покупцем). Застосувати наслідки недійсності цього правочину, а саме: списати (повернути) прості іменні акції емітента АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія", , у кількості 13771051 штук, з рахунку у цінних паперах ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та зарахувати прості іменні акції АТ "Володимир-Волинська аграрна компанія" () у кількості 13771051 штук від ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

ТОВ "Луцька аграрна компанія" вказує, що враховуючи те, що боржник (відповідач-1) діє очевидно недобросовісно відносно кредитора (позивача), у змові з найближчими родичами (відповідач-2 (цивільна дружина), відповідач-3 (мати), відповідач-4 (батько)) вживає активних дій щодо приховання майна від вимог позивача (шляхом укладання фіктивних правочинів з батьками та цивільною дружиною, спроби фіктивного розділу майна з цивільною дружиною у судовому порядку у справі №638/17525/20), є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову (заборони відчуження акцій) може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки продаж відповідачами цих акцій повністю нівелює мету цього позову (повернення майна боржникові). Вважає, що після пред`явлення цього позову, відповідачі продовжать діяти недобросовісно та на шкоду кредитору, і здійснять подальше відчуження зазначених акцій третім особам, з метою їх приховання від майбутнього примусового стягнення. Це не тільки може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а може призвести до порушення прав набувачів цих акцій, які в свою чергу можуть бути добросовісними набувачами.

ТОВ "Луцька аграрна компанія" звертається до господарського суду Харківської області на підставі того, що предметом даного позову є договори купівлі-продажу корпоративних прав (акцій), що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарських судів. Враховуючи різну територіальну підсудність справи (за місцем проживання відповідачів), позивач реалізує свої права на підставі ч. 2 ст. 29 ГПК України, та обирає суд за місцем проживання відповідача-1.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та додані до неї докази, суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами першою, третьою статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;

17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В силу ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Участь у товаристві майном і узгодження між учасниками спільного управління ним наділяє учасника корпоративними правами, а тому відносини щодо цих прав мають характер корпоративних правовідносин (ч. 3 ст. 167 ГК України).

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи. Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.

До корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб`єктного складу сторін спори про визнання права власності на акції, спори щодо укладення, розірвання, зміни, виконання, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій, та спори щодо інших правочинів з акціями, крім спорів, пов`язаних з порушенням переважного права акціонерів на придбання акцій. Аналогічна правова позиція міститься в абзаці 5 підпункту 1.7 пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин".

Як вбачається зі змісту поданої заяви, даний спір виник між сторонами з приводу виконання відповідачем-1 договору позики від 30.08.2017 та не спрямований на захист порушених корпоративних прав ТОВ "Луцька аграрна компанія".

У ТОВ "Луцька аграрна компанія" існує цивільний інтерес до майна відповідача-1 - фізичної особи, не як до власника акцій й не в межах корпоративних правовідносин, а як до особи - боржника.

Отже, заявлений спір ґрунтується на правовідносинах, направлених на захист прав ТОВ "Луцька аграрна компанія" як стягувача за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/16545/20 щодо майна боржника - ОСОБА_1 , яким останній розпорядився, відчуживши його іншим фізичним особам - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відтак, з огляду на суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності, суд відзначає, що цей спір не є корпоративним та не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Водночас, у відповідності до приписів ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Сторонами оспорюваних правочинів є фізичні особи, а правовідносини сторін не мають ознак господарсько-правових, тому вирішення цього спору має здійснюватись за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №927/90/19 (провадження № 12-103гс19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №757/39672/17-ц.

Як зазначалося вище по тексту ухвали, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Стаття 140 ГПК України, яка регламентує порядок розгляду заяви про забезпечення позову не містить окремого положення про можливість відмови у прийнятті заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Однак, суд не може розглядати відповідну заяву по суті, зважаючи на те, що даний спір не є корпоративним та не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Водночас, суд на виконання положень частини 6 статті 175 ГПК України роз`яснює ТОВ "Луцька аграрна компанія", що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції загальних судів за правилами цивільного судочинства.

При цьому, суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Занд проти Австрії", Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Відмова господарського суду у прийнятті даної заяви не суперечить частині 3 статті 124 Конституції України, оскільки це не позбавляє ТОВ "Луцька аграрна компанія" права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів у спосіб і в порядку встановленому Конституцією України та законами України, зокрема подання відповідної заяви до суду іншої юрисдикції в порядку цивільного судочинства з врахуванням суб`єктного складу сторін та змісту заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 136-140, 175, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви (вх.номер 1181 від 05.08.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька Аграрна компанія" про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 09 серпня 2021 року.

Суддя О.В. Погорелова

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.