ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021м. ДніпроСправа № 904/2609/21
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський звіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 98, кв. 195, ідентифікаційний код 36641388)

про стягнення 16 280,13 грн. пені та 2 391,26 грн. штрафу

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 98, кв. 195, ідентифікаційний код 36641388)

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський звіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801)

про стягнення 5 037,22 грн. пені, 4 132,15 грн. 3% річних, 6 140,58 грн. інфляційних втрат, 52 961,50 грн. безпідставно набутих коштів, 534,97 грн. 3% річних, 1 694,77 грн. інфляційних втрат

Представники:

Від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Вагнер Д.В., довіреність, адвокат

Від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Романенко П.В., довіреність, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №1001вих-21-2135 від 15.03.2021 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" заборгованості на загальну суму 18 671,39 грн., з яких:

- 16 280,13 грн. пеня за загальний період з 28.09.2020 по 23.11.2020;

- 2 391,26 грн. 10% штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 28.07.2020 в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/2609/21, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.04.2021 о 10:30 год.

До суду 29.03.2021 подана зустрічна позовна заява №б/н від б/д Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" про стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" заборгованості на загальну суму 70 501,19 грн., з яких:

- 5 037,22 грн. пеня за період з 13.11.2020 по 14.01.2021;

- 4 132,15 грн. 3% річних за період з 13.11.2020 по 14.01.2021;

- 6 140,58 грн. інфляційні втрати за грудень 2020 року;

- 52 961,50 грн. безпідставно набуті кошти;

- 534,97 грн. 3% річних за період з 24.11.2020 по 26.03.2021;

- 1 694,77 грн. інфляційні втрати за грудень 2020 року та січень та лютий 2021 року.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушені умови договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 28.07.2020, а саме що своєчасної оплати товару, лише 15.01.2021 відповідачем погашено суму заборгованості по оплаті вартості поставленого товару.

Однак 05.10.2020 відповідач звернувся до АТ "Банк Альянс" з письмовою вимогою №1001ВИХ-20-5524 від 01.10.2020 про сплату коштів за банківською гарантією №6169 від 21.07.2020, неправдиво заявивши про порушення позивачем за зустрічним позовом своїх зобов`язань по договору поставки. За письмовою вимогою банку, згідно з умовами договору гарантії позивачем за зустрічним позовом платіжним дорученням №10992 від 09.10.2020 перераховано на рахунок банку суму коштів в розмірі 52 961,50 грн. як компенсацію витрат банку на виконання зобов`язань гаранта.

Також позивачем за зустрічним позовом зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на суму 7 870,00 грн., з яких 2 270,00 грн. судовий збір та 5 600,00 грн. витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою суду від 05.04.2021 прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом, вирішено розгляд справи № 904/2609/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи.

До суду 14.04.2021 надійшов відзив відповідача за первісним позовом яким просить суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимог, а випадку, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог - зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій (штрафу та пені) на 70%. Відповідач зазначає, що на момент настання строку поставки товару по договору № від 28.07.2020 та до його закінчення у позивача існувала заборгованість по оплаті вартості раніше поставленого товару, у зазначеній сумі. При цьому з поведінки позивача не вбачалося ані оплати у найближчий час раніше поставленого товару, ані ознак наміру своєчасно оплатити товар, що буде поставлений у майбутньому. Отже, оскільки з поведінки позивача вбачалося ухилення від виконання договірних зобов`язань, відповідач здійснив поставку раніше обіцяного (листом від 01.09.2020) позивачеві обсягу товару на суму 337 069,52 грн. та зупинив подальші постачання товару.

Відповідач за первісним позовом вважає, що справедливим є зменшення розміру неустойки у справі принаймні на 70% - для приведення її розміру у співмірність з санкціями за прострочення оплати товару, які відповідач має право нарахувати позивачеві.

З огляду на обставини справи, а також з метою належної підготовки справи для розгляду по суті, суд продовжив підготовче провадження у справі №904/2609/21 на 30 днів.

У підготовчому засіданні 20.04.2021 оголошувалась перерва до 08.06.2021 о 10:00 год.

До суду 03.06.2021 відповідачем за зустрічним позовом подано відзив на зустрічний позов яким просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог посилаючись на те, що відповідачем за первісним позовом порушено норми чинного законодавства України, а тому позивачем за первісним позовом було обґрунтовано застосовано до нього відповідальність встановлену пунктом 7.4 договору. Також АТ "Укртрансгаз" звертає увагу суду на той факт, що відповідач вважаючи, що ним правомірно нібито застосовано ч. 5 ст. 692 Цивільного кодексу України, з огляду на наявність заборгованості у сумі 161 108,20 грн. зі іншим договором, посилається на неправдиву інформацію. Саме діями відповідача, зумовлена затримка в оплаті товару на суму 161 108,20 грн. за умовами іншого договору № від 23.12.2019, який не є предметом розгляду у справі №904/2609/21.

Також відповідач за зустрічним позовом вважає, що умови банківської гарантії повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, виконання банківської гарантії було зумовлено неналежним виконанням свого обов`язку з боку відповідача. Належними та допустимими доказами відповідачем не було доведено зворотного. Умов, за яких можливе повернення банківської гарантії відповідачем не наведено, в силу їх відсутності, відповідно до норм чинного законодавства України. Правового обґрунтування застосування відповідачем ч. 5 ст. 692 Цивільного кодексу України не наведено.

До суду 08.06.2021 відповідачем за первісним позовом подано клопотання про долучення до матеріалів справи роздрукування електронного документа - додаток VІ до Тендерної документації із закупівлі №UA-2020-04-17-002011-с (за результатами якої між сторонами був укладений договір про закупівлю товарів № від 28.07.2020 та за умовами якої було надане забезпечення виконання договору у вигляді банківської гарантії), яким визначено умови застосування забезпечення виконання договору у вигляді банківської гарантії. Вказані умови Тендерної документації створюють обов`язок АТ "Укртрансгаз" повернути ТОВ "Дніпроавтозапчастини" суму гарантії після повного виконання умов договору.

У підготовчому засіданні 08.06.2021 оголошувалась перерва до 24.06.2021 о 12:00 год.

Ухвалою суду від 24.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 20.07.2021 о 12:00год.

У судовому засіданні 20.07.2021 оголошувалась перерва до 21.07.2021 о 11:00 год.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 21.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судових засіданнях представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі заступника головного інженера Філії "Оператор газосховищ України" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" (далі - постачальник) 28.07.2020 укладено договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № (далі - договір) відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався у визначений договором строк передати у власність покупця Запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів (запасні частини до автотехніки) код 34330000-9, (далі -товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до договору та є його невід`ємною частиною (далі - специфікація), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації (п.1.2 договору).

Відповідно до розділу 3 договору загальна сума договору становить 1 059 230,00 грн., в тому числі ПДВ - 176 538,33 грн. Загальна сума договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Ціна за одиницю товару наведена у специфікації.

У Специфікації до договору сторони узгодили найменування товарів, технічні вимоги і якісні характеристики товарів, кількість, ціну за одиницю, загальну вартість та строк поставки: поставка товарів здійснюється на умовах DDP "Поставка зі сплатою мита" протягом 60 календарних днів з моменту підписання договору згідно вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "ІНКОТЕРМ" (Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2010 року).

Отже граничний строк поставки - 28.09.2020.

Покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 35-ти та не пізніше 45-ти календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами п. 5.8 договору (п.4.2 договору).

Згідно з п.5.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості та в місці поставки відповідно до додатку № 2 до договору. Покупець залишає за собою право змінити місце поставки товару, про що сторони складають додаткову угоду.

Поставка товарів здійснюється на умовах DDР "Поставка зі сплатою мита" (місце поставки згідно специфікації), ІНКОТЕРМС (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2010 року) (п.5.3 договору).

Право власності на товари переходить від постачальника до покупця з дати прийняття товарів покупцем за видатковою накладною (п.5.6 договору).

Відповідно до п.5.8 договору датою поставки товарів за договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 договору та передача постачальником покупцю в повному обсязі наведених нижче наступних документів:

- Видаткової накладної;

- Оригіналу паспорту якості або сертифікату якості виробника Товарів на кожну одиницю (або партію) товару;

- Документу про підтвердження строків придатності товарів (гарантійний лист постачальника);

- Інструкції про застосування товарів (або інший аналогічний документ);

- Рахунок-фактури;

- Товарно-транспортної накладної (можуть бути вказані інші документи, якщо передбачається їх передача покупцю).

Приймання товарів за кількістю та якістю здійснюється на підставі Акту приймання товарів за кількістю та якістю (п.5.13 договору).

Неналежне оформлення постачальником документів, зазначених в п.4.3, п.п.5.8.1, 5.8.6 договору або відсутність хоча б одного із цих документів або невиконання чи неналежне виконання інших вимог договору вважається простроченням постачальника до усунення якого покупець має право відстрочити виконання своїх зобов`язання з оплати товарів (п.5.14 договору).

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором, негайно письмово інформувати покупця про ускладнення, які виникають в ході виконання своїх зобов`язань за цим договором або про наявність обставин, що впливають на якість товарів, строки поставки товарів (п.п. 6.3.1, п.п. 6.3.6 договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та договором (п.7.1 договору).

Згідно з п.7.2 договору у разі порушення покупцем строків оплати за договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,01 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань за договором. Положення пункту 7.2. договору не застосовується у разі, якщо порушення покупцем строків оплати за договором сталося внаслідок застосування пунктів 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4 та 5.14 договору.

Відповідно до п.7.4 договору за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцяти днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за договором.

Згідно з п.7.7 договору постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати укладення договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 52 961,50 грн., що становить 5% ціни договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки товарів по 27 вересня 2020 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п.12.1 договору).

На виконання договору ТОВ "Дніпроавтозапчастини" надало АТ "Укртрансгаз" банківську гарантію №6169-20 від 21.07.2020, видану АТ "Банк Альянс" на суму 52 961,50 грн., безумовну та безвідкличну. За умовами Банківської гарантії Гарант (АТ "Банк Альянс") надає Бенефіціару (АТ "Укртрансгаз" Філія "Оператор газосховищ України") безвідкличну та безумовну гарантію та приймає на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару будь-яку суму, в розмірі 52 961,50 грн. протягом 5 банківських днів після одержання письмової вимоги Бенефіціара, без необхідності для Бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

На виконання умов договору постачальником був поставлений товар на загальну суму 1 059 230,00 грн., що підтверджується видатковими накладними:

1) №ТОВ-001115 від 28.09.2020 на суму 337 069,52 грн.;

2) №ТОВ-001166 від 12.10.2020 на суму 315 995,04 грн.;

3) №ТОВ-001174 від 13.10.2020 на суму 29 221,92 грн.;

4) №ТОВ-001262 від 27.10.2020 на суму 298 756,68 грн.;

5) №ТОВ-001279 від 27.10.2020 на суму 48 376,44 грн.;

6) №ТОВ-001278 від 28.10.2020 на суму 5 897,76 грн.;

7) №ТОВ-001288 від 02.11.2020 на суму 1 146,00 грн.;

8) №ТОВ-001305 від 05.11.2020 на суму 6 317,28 грн.;

9) №ТОВ-001371 від 17.11.2020 на суму 4 542,48 грн.;

10) №ТОВ-001406 від 23.11.2020 на суму 11 906,88 грн.

В свою чергу покупцем сплачено товар на загальну суму 1 059 230,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №539 від 15.01.2021 (а.с. 188 том 1).

Після закінчення строку дії договору, за невиконання/неналежне виконання зобов`язань за договором АТ "Укртрансгаз" 13.10.2020 було стягнуто кошти за банківської гарантією забезпечення виконання договору, в розмір 52 961,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 13.10.2020 на суму 52 961,50 грн.

Таким чином, як зазначає позивач за первісним позовом, товар поставлено із порушенням встановленого договором строку, внаслідок чого позивач за первісним позовом нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у сумі 16 280,13 грн. та 10% штраф у сумі 2 391,26 грн.

В свою чергу, як зазначає позивач за зустрічним позовом, поставлений товар повністю та своєчасно не сплачено, внаслідок чого позивач за зустрічним позовом нарахував та просить стягнути з відповідача 5 037,22 грн. пені, 4 132,15 грн. 3% річних, 6 140,58 грн. інфляційних втрат, 52 961,50 грн. безпідставно набутих коштів, 534,97 грн. 3% річних та 1 694,77 грн. інфляційних втрат.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору, факт поставки товару, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення поставки та оплати.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України).

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст.174 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цій строк (термін).

Статтею 664 Цивільного кодексу унормовано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

За змістом частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Відповідно до частини 5 статті 692 Цивільного кодексу України якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Отже, у разі встановлення факту часткової передачі у власність продавцем покупцю товару, який мав бути оплачений останнім, але покупець не виконав свого обов`язку, продавець не відмовляючись від виконання договору, має право на підставі норми закону змінити умови взятого на себе зобов`язання, а саме: зупинити передання іншого товару за договором до повної оплати всього раніше переданого товару, тим самим застосувавши норми про забезпечення виконання зобов`язань.

Проте, як убачається з матеріалів справи, відповідач за первісним позовом не звертався, з урахуванням вимог п.6.3.6 договору, до позивача за первісним позовом з письмовим повідомленням про наявність обставин, що впливають на строки поставки товарів. Наданий відповідачем за первісним позовом лист вих.№0109/1 від 01.09.2020 (а.с. 152 том 1) не є належним доказом оскільки не надано доказів надсилання на адресу позивача за первісним позовом, відповідно до рекомендованого повідомлення №204 лист надіслано на адресу: 79053, м. Львів, вул. Івана Рубчака, 3, проте адреса вказана в договорі та листі: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1 (а.с.153, 154 том 1).

Відповідно до частини другої ст. 193, частини першої 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені та штрафу суд вважає, що розрахунок відповідає передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, є обґрунтованим та арифметично правильним.

Відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої неустойки, яка нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно до положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

У рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 викладена правова позиція, згідно якої вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частини 3 статті 509 та частин 1, 2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Згідно з положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглядаючи питання про зменшення розміру пені суд враховує ступінь виконання відповідачем зобов`язання за договором, відсутність негативних наслідків для позивача через порушення виконання зобов`язання. Суд звертає увагу на ту обставину, що не надано доказів, які б свідчили про ускладнення в господарській діяльності, завдання підприємству збитків внаслідок прострочення виконання зобов`язання з оплати товару відповідачем.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що даний випадок є винятковим, виходячи з інтересів сторін, тому вважає можливим зменшити на 50% пеню до 8 140,06 грн. та штраф до 1 195,63 грн.

За таких обставин з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 8 140, 06 грн. та 10% штраф у сумі 1 195,63 грн.

Ураховуючи викладене позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково.

Оскільки суд зменшує розмір пені та штрафу, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Частина 1 ст. 564 Цивільного кодексу України передбачає, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами.

Згідно з ч.1 ст. 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Відповідно до ч. 1 ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється виключно у разі:

1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію;

2) закінчення строку дії гарантії;

3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Будь-яких інших умов виконання/припинення гарантії не передбачено § 4 Глави 49 Цивільного Кодексу України.

Наведені норми чинного законодавства України обґрунтовують законність отримання відповідачем за зустрічним позовом грошових коштів за банківської гарантією. Відповідно до посилання позивача за зустрічним позовом на ст.1212 Цивільного кодексу України, в частині повернення безпідставно набутого майна, є абсолютно безпідставним, в силу наведених вище обставин та матеріалами справи (зокрема видатковими накладними, складеними після закінчення строку поставки та строку дії договору) підтверджується неналежне виконання умов договору, з порушенням строків поставки товарів. Таким чином, Банк-гарант не мав повноважень не виконати умови взятої на себе банківської гарантії та гарантійне зобов`язання було виконано.

Щодо прострочення оплати за поставлений товар та нарахування 5 037,22 грн. пені, 4 132,15 грн. 3% річних та 6 140,58 грн. інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.7 договору приймання покупцем товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належною виконання постачальником його обов`язку з поставки товарів за договором.

Датою поставки товарів за договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 договору та передача постачальником покупцю повного пакету документів (п.5.8 договору).

Приймання товарів за кількістю та якістю здійснюється на підставі Акту приймання товарів за кількістю та якістю (п.5.13 договору).

Неналежне оформлення постачальником документів, зазначених в п.4.3, п.п.5.8.1, 5.8.6 договору або відсутність хоча б одного із цих документів або невиконання чи неналежне виконання інших вимог договору вважається простроченням постачальника до усунення якого покупець має право відстрочити виконання своїх зобов`язання з оплати товарів (п.5.14 договору).

Відповідно до п.4.2 договору покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 35-ти та не пізніше 45-ти календарних днів з дати, поставки, визначеної за правилами п.5.8 договору.

Як вбачається з матеріалів справи остання поставка за видатковою накладною №ТОВ-001406 на суму 11 906,88 грн. здійснена 23.11.2020, а остаточний акт №100 приймання передачі товарів за кількістю та якістю підписано сторонами 27.11.2020 (а.с. 234 том 1), а покупцем сплачено товар на загальну суму 1 059 230,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №539 від 15.01.2021.

Таким чином, відповідачем за зустрічним позовом не було допущено прострочення оплати товару за договором.

Ураховуючи викладене позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 191, 231, 233, 238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" про стягнення 16 280,13 грн. пені та 2 391,26 грн. штрафу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 98, кв. 195, ідентифікаційний код 36641388) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський звіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) 8 140,06 грн. пені, 1 195,63 грн. 10% штрафу та 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Відмовити повністю у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 5 037,22 грн. пені, 4 132,15 грн. 3% річних, 6 140,58 грн. інфляційних втрат, 52 961,50 грн. безпідставно набутих коштів, 534,97 грн. 3% річних, 1 694,77 грн. інфляційних втрат.

Судові витрати у справі покласти на позивача за зустрічним позовом.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 30.07.2021.

Суддя Е.М. Бондарєв