РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.08.2021Справа № 910/8355/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Агропромислова група"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВММ-Гранд Буд"

про стягнення 56 773,22 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Агропромислова група" до товариства з обмеженою відповідальністю "ВММ-Гранд Буд" про стягнення 56 773,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору №18/Ф від 07.10.2019 в частині оплати поставленого товару.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 42 140,00 грн., пеню в розмірі 9 082,63 грн., 3% річних в розмірі 1 746,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 804,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов.

03.06.2021 вищезазначена ухвала суду направлена відповідачеві на адресу: вул. Червоноткацька, буд. 27А, м. Київ, 02094 (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) з позначкою «Судова повістка», позивачеві - вул. Закревського, буд. 17, кв. 169, м. Київ, 02217 (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) з позначкою «Судова повістка».

15.06.2021 та 16.06.2021 на адресу суду повернулися копії ухвал Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 з доказами направлення, адресовані Приватному акціонерному товариству "Агропромислова група" та Товариству з обмеженою відповідальністю "ВММ-Гранд Буд".

Відповідно до довідок ПуАТ «Укрпошта» Ф-20 поштові відправлення повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/9904/17 від 25.06.2018 Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 було оприлюднене у Єдиному державному реєстрі судових рішень 02.06.2021 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97314071), а тому позивач та відповідач мали можливість ознайомитися з текстом даної ухвали.

Таким чином, враховуючи те, що судочинство в Україні здійснюється на засадах верховенства права, диспозитивності та змагальності, а також те, що ухвалу від 31.05.2021 суд направив за правильними адресами та з додержанням вимог процесуального закону, тому позивач та відповідач повідомлені про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Враховуючи вищенаведене, відповідачі не скористалися правом на подання відзивів у строк, встановленим судом.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

07.10.2019 між Приватним акціонерним товариством "Агропромислова група" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВММ-Гранд Буд" укладено договір поставки №18/Ф (далі - Договір).

Згідно з п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник на умовах передбачених цим Договором, зобов`язується поставляти товарний бетон, сипучі матеріали, залізобетонні вироби (пісок, щебінь, та інші подібні матеріали за заявкою) (в подальшому іменується «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити переданий Товар за цінами, обумовленими Сторонами. Товар поставляється партіями.

Відповідно до п. 3.1. - 3.3. Договору поставка здійснюється партіями, по факту отримання відповідних Заявок Покупця. Оформлення та подання Заявки проводиться Покупцем у порядку, визначеному цим Договором.

Заявка Покупця повинна бути звірена підписом повноваженої особи та штампом або печаткою Покупця (за наявності), яка узгоджується з Постачальником не пізніше 15 годин попередньої доби виконання поставки. Заявки приймаються Постачальником виключно в будні дні тижня (робочі дні).

Сторони погодились проводити узгодження заявок за допомогою факсимільного зв`язку з обов`язковим підтвердженням отримання заявки уповноваженою особою Постачальника. Заявки передані по факсу мають юридичну силу оригіналу з наступним пред`явленням оригіналу не пізніше 5-ти днів з дати складання заявки.

Відповідно до п. 5.1. - 5.4. Договору ціна на Товар, що постачається за даним Договором встановлюється в українських гривнях і вказується в рахунках - фактурах. В разі змін цін на Товар Постачальник попереджає Покупця не менше ніж за 3 (три) календарних дні до дати введення в дію нових цін та узгоджується Сторонами.

Сторони домовились, що оплата за Товар здійснюється на умовах 100% попередньої оплати Товару з моменту виставлення рахунку - фактури Покупцю, який формується на основі заявки останнього

Сторони цим погодили, що Постачальник не зобов`язаний виконувати наступної поставки Товару до моменту повного розрахунку за фактично поставленої партії Товару у строки встановлені п. 5.2. даного Договору, і звільняється від відповідальності за нездійснення та/або несвоєчасне здійснення поставок відповідно до заявок Покупця.

В разі порушення Покупцем зобов`язань по оплаті за поставлення Товар, передбачених даним Договором, Постачальник має право на зміну ціни наступних партій Товару та/або зміну розміру знижки чи її анулювання. До дати введення зазначених змін Постачальник має право призупинити поставки Товару Покупцю.

Відповідно до п. 4.3, 4.4. Договору в разі, якщо обов`язки з перевезення та доставки товару до кінцевого пункту Покупця покладається на Продавця, Покупець зобов`язується оплатити вартість перевезення товару згідно рахунком - фактурою Продавця.

Ціна за доставку вказується Постачальником окремо з розрахунку однієї ходки транспорту.

07.10.2019 позивачем було складено рахунок-фактуру № ПрАТ - 02354 на одержувача - ТОВ «ВММ-Гранд Буд» на суму 11 450,00 грн.

Відповідно до банківської виписки за 07.10.2019 відповідач перерахував на користь позивача кошти в розмірі 11 450,00 грн., призначення платежу - оплата за бетон П3 В 7,5 (М 100) з доставкою згідно рахунку - фактури №ПрАТ- 02354.

08.10.2019 відповідно до даного рахунку - фактури № ПрАТ - 02354 від 07.10.2019 позивач поставив Товар в кількості 7 (сім) м. куб. всього на суму 11 450,00 грн., що підтверджується підписаними накладною та актом здачі-приймання від 08.10.2019 №49 (ПрАТ-000049).

30.10.2019 позивачем було складено рахунок-фактуру № ПрАТ - 02621 на одержувача - ТОВ «ВММ-Гранд Буд» на суму 73 250,00 грн.

01.11.2019, не зважаючи на відсутність попередньої оплати за Товар, відповідно до даного рахунку - фактури № ПрАТ - 02621 від 30.10.2019 позивач поставив Товар в кількості 20,5 м. куб. всього на суму 43 010,00 грн., (38 540,00 грн - вартість товару, 4 470,00 грн - вартість доставки).

Оскільки, відповідач не перерахував 100% передоплати за поставку Товару за рахунком-фактурою № ПрАТ - 02621 від 30.10.2019, тому подальшу поставку було зупинено.

Судом встановлено, що накладна №ПрАТ - 000015 та акт №16 (ПрАТ-000016) здачі-приймання робіт від 01.11.2019 не підписані з боку відповідача.

В той же час, відповідно до банківської виписки за 19.11.2019 відповідач перерахував на користь позивача кошти в розмірі 45 000,00 грн., призначення платежу - оплата за бетон П4 В 25 (М 300) з доставкою згідно рахунку - фактури №ПрАТ- 02621.

Позивач зазначає, що у відповідача виникла переплата у розмірі 3 430,00 грн.

Суд не погоджується з розрахунком позивача та зазначає, що за фактом поставки Товару за рахунком-фактурою № ПрАТ - 02621 від 30.10.2019 переплата становить: - 1 990.00 грн. (38 540,00 + 4 470,00 - 45 000,00).

04.12.2019 за телефонним замовленням позивачем було складено рахунок-фактуру № ПрАТ - 02854 на одержувача - ТОВ «ВММ-Гранд Буд» на поставку Товару: бетон П4 В 25 (м-300) зимовий (-5) в кількості 21 м.куб., на суму 73 250,00 грн.

Відповідачем повідомлено, що переплата, яка виникла після перерахування 45 000,00 грн. не перекриває нового замовлення, а 100% передоплати за умовами Договору Приватним акціонерним товариством «Агропромислова група» отримана не була, тому замовлення за рахунком - фактурою №ПрАТ-02854 не може бути виконано.

В той же час, відповідно до гарантійного листа №32/12-19 від 04.12.2019 відповідач просить позивача відгрузити бетон В25 п4 в об`ємі 22 м.куб., згідно рахунку - фактури №пРат-02854 від 04.12.2019 до договору поставки №18/Ф від 07.10.2019 з відстрочкою оплати на 10 робочих днів. Даний лист підписаний директором А.М. Мацеруком.

10.12.2019 позивачем виконано замовлення по рахунку - фактурі №ПрАТ-02854 про що свідчать підписані товарно - транспортні накладні №ПрАТ001261 від 10.12.2019, №ПрАТ001262 від 10.12.2019, №ПрАТ001263 від 10.12.2019.

В свою чергу, незважаючи на підписання представниками Відповідача вищезазначених товарно - транспортних накладних, відповідач відмовився від підписання накладної №ПрАТ-000024 від 10.12.2019 та акту №25 (ПрАТ-000025) здачі-приймання робіт (надання послуг).

04.02.2020 на адресу відповідача було направлено претензію Вих. №03-02-21/1 від 03.02.2021 про сплату основного боргу в розмірі42 140,00 грн., 7 676,42 грн. пені, 1 441,00 грн. 3% річних та 2 015,28 грн. інфляційних втрат за період прострочення.

Дана претензія не була вручена позивачеві, оскільки, повернулася «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачем поставлено товар за Договором, враховуючи послуги з перевезення, на загальну суму 45 570,00 грн.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази оплати Товару за рахунком - фактурою №ПрАТ - 02854 від 04.12.2019.

За перерахунком суду, враховуючи суму переплати в розмірі 1 990,00 грн, основна сума заборгованості за Договором становить 43 580,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за Договором в розмірі 42 140,00 грн., з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України, належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до п. 5.2. Договору сторони домовились, що оплата за Товар здійснюється на умовах 100% попередньої оплати Товару з моменту виставлення рахунку - фактури Покупцю, який формується на основі заявки останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, товар за рахунком - фактурою №ПрАТ - 02854 від 04.12.2019 за договором поставлений 10.12.2019, тому останній день для оплати 11.12.2019, прострочення з оплати виникає з 12.12.2019.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.3. Договору за порушення Покупцем обов`язку з своєчасної сплати належних за даним Договором платежів він зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості простроченої суми коштів за кожен календарний день прострочення платежу. Пеня нараховується на розмір несплачених Покупцем грошових сум з першого дня прострочення.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Суд вважає неправильним розрахунок позивача розмірів пені за рахунком - фактурою №ПрАТ - 02854 від 04.12.2019 за Договором, оскільки, позивачем при нарахуванні пені неправильно визначено момент виникнення заборгованості і відповідно період, за який розраховувалася пеня, а також нараховано пеню більше як на 6 місяців, що призвело до збільшення періоду прострочення, відповідно, і до збільшення розмірів пені.

Розрахунок суми пені за рахунком на оплату №2788 від 16.06.2020.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
42140.0012.12.2019 - 12.12.2019115.5000 %0.085 %*35.79
42140.0013.12.2019 - 30.01.20204913.5000 %0.074 %*1527.43
42140.0031.01.2020 - 12.03.20204211.0000 %0.060 %*1063.86
42140.0013.03.2020 - 23.04.20204210.0000 %0.055 %*967.15
42140.0024.04.2020 - 12.06.2020508.0000 %0.044 %*921.09
Таким чином, загальна сума пені складає 4515.32 грн.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
42140.0012.12.2019 - 27.04.20215033 %1738.71
Таким чином, загальна сума 3% річних за договором складає 1738.71 грн.

Перевіривши розрахунок позивача інфляційних втрат в розмірі 3 804,59 грн., суд вважає його правильним та обґрунтованим.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВММ-Гранд Буд" (02094, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОТКАЦЬКА, будинок 27А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Агропромислова група" (02217, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЗАКРЕВСЬКОГО, будинок 17, квартира 169, ) основну заборгованість в розмірі 42 140 (сорок дві тисячі сто сорок) грн. 00 коп., пеню в розмірі 4 515 (чотири тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн. 32 коп., 3% річних в розмірі 1 738 (одна тисяча сімсот тридцять вісім) грн. 71 коп., інфляційну складову суми боргу в розмірі 3 804 (три тисячі вісімсот чотири) грн. 59 коп. та судовий збір в розмірі 2 087 (дві тисячі вісімдесят сім) грн. 04 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.М. Мудрий