ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Справа № 915/976/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

за участю представника позивача - Касьянова М.Г.,

відповідач (представник відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу

за позовом: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", ,

в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція",

55001, промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, ; електронна адреса:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР",

08200, вул. Покровська, 1-ч, м. Ірпінь, Київська область, ; електронна адреса:

про: стягнення 12133,01 грн.

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 32/688 від 11.06.2021 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР" пені у розмірі 12133,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання товару №53-123-01-20-06421 від 27.05.2020, щодо своєчасного постачання товару.

Ухвалою суду від 29.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 915/976/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 29.07.2021.

14.07.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № 32/829 від 13.07.2021, в якому позивач зазначає, що посилання відповідача на п. 7.1 Договору та на те, що ним було повідомлено про виникнення форс-мажорних обставин, не приймаються до уваги на підставі наступного. Відповідно до п.7.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили, такі як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладання даного договору. Якщо будь-які з таких обставин безпосередньо вплинули на виконання зобов`язань у термін, встановлений у договорі, то цей термін відсувається відповідно до часу дії відповідної обставини. Вказує, що відповідач не зазначив, що відповідно до п. 7.2. Договору, настання форс-мажорних обставин засвідчується сертифікатом органів, у компетенцію яких входить повноваження видавати сертифікати, що підтверджують настання подій непереборної сили. Вважає, що посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин є безпідставним. Вказує, що відповідач у відзиві не спростував вимоги позовної заяви. Наданий відзив є безпідставним, а прохання щодо відмови у задоволенні позовної заяви, не обгрунтоване.

15.07.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 08.07.2021 з додатками, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає наступне. Тендер на закупівлю хімічних реагентів згідно вказаного Договору був оголошений 16.04.2020, кінцевий термін подачі пропозицій був призначений на 04.05.2020, але Договір було розміщено на сайті тільки 27.05.2021. Вказує, що виробництво, постачання спеціалізованої продукції іноземного виробництва (країна походження - Англія) навіть в звичайних умовах в місячний термін - дуже стислі строки, а в умовах коли майже в усьому світі були впроваджені жорсткі карантинні заходи, навіть зупинене виробництво, зокрема в Англії, та країнах Європи - вантаж повинен перетнути кордони чотирьох країн Європи, такі строки внаслідок виникнення форс-мажорних обставин - неможливі. Вказує на те, що відповідач не мав можливості заздалегідь замовити та доставити товар в Україну, проте в даних умовах продукція була вироблена та доставлена на ВП «Южноукраїнська АЕС» менш ніж за 45 днів з дати публікації договору в системі Ргоzorro. Також зазначає, що позивач не долучив до своєї позовної заяви листи, що відносяться до виконання вказаного Договору № 53-123-01-20-06421 від 27.05.2020, зокрема лист ТОВ «УАТП Медіана-Фільтр» вих. № 7-26/06 про повідомлення про виникнення форс-мажорних обставин, затримку поставки на кілька днів, яка не призвела до будь-яких складнощів на виробництві ВП «Южноукраїнська АЕС», а саме повідомлення про затримку у виробництві та відвантаження продукції, більш довгими строками доставки продуктів наземним транспортом, внаслідок введених урядом Англії обмежень із-за пандемії коронавірусу. Звертає увагу на те, що згідно з п. 7.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за повне невиконання своїх зобов`язань за цим договором внаслідок настання форс-мажорних (обставини непереборної сили, такі, як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладання даного договору. Якщо будь-які з таких обставин вплинули на виконання зобов`язань у термін, встановлений у договорі, та цей термін відсувається відповідно до часу дії відповідної обставини. Також зазначає, що позивач не додав до позовної заяви претензію № 32/242 від 14.07.2020 та відповідь ТОВ «У АТП Медіана-Фільтр» від 28.07.2021. Крім того звертає увагу, що сам позивач грубо порушив без будь яких повідомлень та пояснень виконання своїх обов`язків згідно вказаного Договору № 53-123-01-20-06421 від 27.05.2020. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

15.07.2021 до суду від ТОВ «УАТП МЕДІАНА -ФІЛЬТР» надійшла заява б/н від 07.07.2021, в якій просить суд надати можливість участі у судовому засіданні по справі № 915/976/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 22.07.2021 у задоволенні заяви №б/н від 07.07.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

26.07.2021 до суду засобами поштового зв`язку від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" надійшла заява №32/855 від 23.07.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 26.07.2021 заяву №32/855 від 23.07.2021 Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

27.05.2020 між ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР» (постачальник) укладений договір на постачання товару № 53-123-01-20-06421 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код 24310000-0 по ДК 021:2015 - Основні неорганічні хімічні речовини (Агент кислотний промивний, агент лужний промивний), (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, постачання здійснюється на протязі 45 днів з дати публікації договору в системі РгоZоrrо, але не пізніше 30.06.2020 року на умовах:

- автотранспортом постачальника на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника ПОСТАЧАЛЬНИКА.

Відповідно до пункту 3.3 Договору, датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, у разі порушення зобов`язань по договору, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару і у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання товару понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару.

Згідно п. 12.1 Договору, договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою.

Згідно п.12.2 Договору, дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.12.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2021.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Відповідно до Специфікації № 1, яка є Додатком № 1 до Договору № № 53-123-01-20-06421 від 27.05.2020, товар за Договором - Агент кислотний промивний, Агент лужний промивний, загальною вартістю - 2022 168,00 грн., з урахування ПДВ.

На виконання умов Договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 2022 168,00 грн, що підтверджується:

- видатковою накладною № РН-0000064 від 06.07.2020 на суму 1241712,00 грн. з ПДВ, яка містить штамп дільниці вхідного контролю від 07.07.2020 (а.с. 13);

- видатковою накладною № РН-0000065 від 06.07.2020 на суму 780456,00 грн. з ПДВ, яка містить штамп дільниці вхідного контролю від 07.07.2020 (а.с. 14);

Зазначені видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідачем в порушення п.3.1 Договору постачання товару здійснено з простроченням. Вказує, що постачання товару (Агент кислотний промивний Genesol 37, у кількості 2,400), на загальну суму 1241712,00 грн. з ПДВ, здійснено 07.07.2020; постачання товару (Агент лужний промивний Genesol 703, у кількості 1,550), на загальну суму 780456,00 грн. з ПДВ, здійснено 07.07.2020.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору, позивачем відповідно до п. 4.1 Договору, ТОВ «УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР» нарахована пеня в загальному розмірі 12133,01 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія: №32/242 від 14.07.2020 на суму 12133,01 грн., в якій позивач просить відповідача перерахувати штрафні санкції у розмірі 12133,01 грн. на розрахунковий рахунок ДП НАЕК в особі ВП «ЮУ АЕС» в строк до 31.07.2020 (а.с. 15-17). Направлення претензії підтверджується наявним в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист (а.с. 18-71).

В матеріалах справи також міститься відповідь ТОВ «УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР» на претензію № 4-28/07 від 28.07.2020; лист повідомлення ТОВ «УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР» №7-26/06 від 26.06.2020, адресований ВП ЮУ АСЕ про виникнення форс-мажорних обставин; листи ТОВ «УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР» №3-27/08 від 27.08.2020, №2-21/09 від 21.09.2020, №3-02/10 від 01.10.2020, № 3-19/10 від 19.10.2020, адресовані ВП ЮУ АСЕ.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено в ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно пункту 4.1 Договору, у разі порушення зобов`язань по договору, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару і у зазначений термін за кожний день прострочення.

Згідно розрахунку позивача, який міститься в позові, загальний розмір пені за Договором складає 12133,01 грн. (постачання товару на суму 1241712,00 грн. з урахуванням ПДВ здійснено 07.07.2020 (видаткова накладна № РН - 0000064 від 06.07.2020), кількість днів прострочення поставки: 6 днів (01.07.2020 - 06.07.2020), пеня (1241712,00 грн. х 0,1%) х 6 = 7 450,27 грн.; постачання товару на суму 780 456,00 грн. з урахуванням ПДВ здійснено 07.07.2020 (видаткова накладна № РН - 0000065 від 06.07.2020), кількість днів прострочення поставки: 6 днів (01.07.2020 - 06.07.2020), пеня (780 456,00 грн. х 0,1%) х 6 = 4 682, 74 грн.; 7 450,27 грн. + 4 682, 74 грн. = 12 133, 01 грн.).

Судом здійснено перерахунок пені та встановлено, що нарахування пені у розмірі 12133, 01 грн. є обгрунтованим та арифметично вірним.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язань, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені та штрафу є правом суду, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд здійснив оцінку ступеня вини відповідача в простроченні виконання зобов`язання за договором, причини неналежного виконання зобов`язання, та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання за договором, враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір належного до стягнення пені на 50%, а саме стягненню підлягає пеня у розмірі 6066,51 грн. (12133,01 грн. - 50%).

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 12, 13, 29, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УАТП МЕДІАНА-ФІЛЬТР"

(08200, вул. Покровська, 1-ч, м. Ірпінь, Київська область, ; електронна адреса: ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ( ), в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція",

(55001, промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, ; електронна адреса: ) пеню в розмірі 6066,51 грн., а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 255-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення підписано та складено суддею 02.08.2021.

Суддя Н.О. Семенчук