ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2021 справа № 914/689/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Ділайт Груп Лімітед, м. Київ

до відповідача: Акціонерного товариства ДТЕК Західенерго, м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 1 037 320,89грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Побігайленко Ю.-Б.

Представники:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Ділайт Груп Лімітед, м. Київ до відповідача Акціонерного товариства ДТЕК Західенерго, м. Львів про стягнення заборгованості в сумі 1 037 320,89грн., з якої 881 355,20грн. заборгованість з оплати вартості отриманої продукції за договором закупівлі товару №2873-ЗЭ-БуТЭС від 19.06.2019 року, 44 067,76грн. пені, 49 579,35грн. 3% річних та 62 318,58грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 24.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 22.04.2021 року.

08.04.2021 на поштову адресу суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю Ділайт Груп Лімітед надіслано заяву (вх.№ 8589/21 від 08.04.2021) про проведення судового засідання по справі № 914/689/21, що призначене на 22.04.2021 року на 09год. 50хв. у режимі відеоконференції, забезпечити проведення якої доручити Краматорському міському суду Донецької області. Вказана заява мотивована неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника, з метою дотримання рекомендацій щодо недопущення погіршення епідеміологічної ситуації в місті.

Відповідно даних, що містяться в системі Бронювання систем відеоконференцзв`язку, 22.04.2021 року о 09 год 50хв. зали Краматорського міського суду Донецької області були заброньовані. Відтак, проведення судового засідання у справі №914/689/21 22.04.2021 року о 09:50 год. у режимі відеоконференції було неможливим з технічних причин, а тому судом ухвалою від 12.04.2021 року відмовлено в задоволенні заяви про проведення судового засідання, призначеного на 22.04.2021 о 09:50 год. в режимі відеоконференції. При цьому судом зазначено, що проведення в режимі відеоконференції судових засідань у справі № 914/689/21 буде можливим з урахуванням наявності технічної можливості.

16.04.2021 року на поштову адресу суду від відповідача надійшло клопотання за вх.№9242/21, в якому просить розгляд справи проводити за участю представника АТ ДТЕК Західенерго, закрити провадження у частині стягнення основного боргу у сумі 881 355,20 грн. у звязку з відсутністю предмета спору та просить зменшити розмір нарахованої пені до 1000,00грн. та додано до клопотання оригінали платіжних доручень про сплату основного боргу за договором №2873-ЗЭ-БуТЭС від 19.06.2019 року у розмірі 1 281 355,20грн. та додано копію звіту про фінансові результати АТ ДТЕК Західенерго.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкладено судове засідання на 21.05.2021 року та доручено Краматорському міському суду Донецької області, за адресою: (84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вулиця Маяковського, 21) забезпечити проведення судового засідання 21.05.2021 року о 09год. 30хв. в режимі відеоконференції, в якому братиме участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю Ділайт Груп Лімітед.

Протокольною ухвалою суду від 21.05.2021 року продовжено строк підготовчого провадження; відкладено підготовче засідання на 04.06.2021 на 10:00 год. та враховуючи усне клопотання позивача, провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції, проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснювати за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

У судовому засіданні 04.06.2021 року представником відповідача заявлено клопотання про зменшення пені до 1000,00грн., відтак протокольною ухвалою суду від 04.06.2021 року, судом відкладено підготовче засідання до 02.07.2021 року.

23.06.2021на адресу суду від представника позивача надійшло заперечення за вх.№14517/21, в якому представник просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми пені до 1000,00грн., задоволити позовні вимоги про стягнення з відповідача: пені за порушення термінів розрахунку за Договором у сумі 44 067,76грн., 3% річних у сумі 49 579,35грн., інфляційних втрат у сумі 62 318,58грн. та додано до даного заперечення заву про проведення наступного судового засідання без участі представника позивача.

Щодо закриття провадження в частині основного боргу суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості в сумі 1 037 320,89грн., з якої 881 355,20грн. заборгованість з оплати вартості отриманої продукції за договором закупівлі товару №2873-ЗЭ-БуТЭС від 19.06.2019 року, 44 067,76грн. пені, 49 579,35грн. 3% річних та 62 318,58грн. інфляційних втрат. Підставою позову є невиконання умов договору закупівлі товару №2873-ЗЭ-БуТЭС від 19.06.2019 року.

16.04.2021 року на поштову адресу суду від відповідача надійшло клопотання за вх.№9242/21, в якому просить розгляд справи проводити за участю представника АТ ДТЕК Західенерго, закрити провадження у частині стягнення основного боргу у сумі 881 355,20 грн. у звязку з відсутністю предмета спору та просить зменшити розмір нарахованої пені до 1000,00грн. та додано до клопотання оригінали платіжних доручень про сплату основного боргу за договором №2873-ЗЭ-БуТЭС від 19.06.2019 року у розмірі 1 281 355,20грн. та додано копію звіту про фінансові результати АТ ДТЕК Західенерго.

З доданих до клопотання про закриття провадження платіжних доручень вбачається, що відповідач добровільно виконав зобовязання щодо оплати основної частини боргу у сумі 881 355,20грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах справи.

Також, відповідно до поданого позивачем заперечення за вх.№14517/21, представник просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми пені до 1000,00грн., задоволити позовні вимоги про стягнення з відповідача: пені за порушення термінів розрахунку за Договором у сумі 44 067,76грн., 3% річних у сумі 49 579,35грн., інфляційних втрат у сумі 62 318,58грн. та додано заву про проведення наступного судового засідання без участі представника позивача.

Наведене стало підставою для звернення відповідача до суду із заявою про закриття провадження в у справі в частині основного боргу.

Отже, відповідач сплатив позивачеві заборгованість з основного боргу на суму 881 355,20 грн. з оплати вартості отриманої продукції за договором закупівлі товару №2873-ЗЭ-БуТЭС від 19.06.2019 року. Таким чином, предмет спору в частині основного боргу відсутній.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Оглянувши та дослідивши подані докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку про закриття провадження у справі в частині основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмета спору та продовження слухання справи в частині стягнення 44 067,76грн. пені, 49 579,35грн. 3% річних та 62 318,58грн. інфляційних втрат.

Відтак, ухвалою суду від 02.07.2021 року закрито провадження у справі № 914/689/21 в частині стягнення основного боргу у сумі 881 355,20грн., постановлено продовжити слухання справи №914/689/21 в частині стягнення 44 067,76грн. пені, 49 579,35грн. 3% річних та 62 318,58грн. інфляційних втрат та закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 23.07.2021 р. о 10:20 год.

В судове засідання 23.07.2021 року позивач явку уповноваженого представника не забезпечив. 21.07.2021 року на поштову адресу суду від представника позивача надійшла заява за вх.№17023/21 про проведення судового засідання без участі представника позивача

В судове засідання 23.07.2021 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, суд належним чином та завчасно (05.07.2021 року) повідомив відповідача про день та час розгляду справи по суті, про що свідчить список розсилки поштової кореспонденції. 20.07.2021 року на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№16865/21) про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю направити повноважного представника для участі в судовому засіданні у зв`язку з відпусткою адвоката відповідача.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами загального позовного провадження, позовні матеріали надіслано учасникам справи, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

Отже, неявка відповідача (його представника) в судове засідання 23.07.2021 року не визнається поважною та не перешкоджає розгляду справи по суті, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем поставлено товар (виробів технологічного призначення) відповідачу на підставі укладеного між ними договору закупівлі товару за № 2873-3Э-БуТЭС від 19.06.2019 року, що підтверджується видатковою накладною №0718/001 від 18.07.2019 року на суму 1 274,227,20грн. та видатковою накладною №0718/002 від 18.07.2019 року на суму 7 128,00грн. на загальну суму 1 281 355,20 грн.

Відповідач у порушення умов договору закупівлі товару за № 2873-3Э-БуТЭС від 19.06.2019 року не здійснив своєчасно та повну оплату поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 881 355,20 грн. за поставлений товар по вищезазначених видаткових накладних. (03.08.2020 року частково сплачено за поставлену продукцію в сумі 400 000,00грн.)

Однак, в подальшому основний борг відповідачем сплачено, про що не заперечив позивач у поданих поясненнях за вх.№14517/21.

Також за прострочення виконання грошових зобов`язань та відповідно до п. 7.14 Договору, по вищезазначених накладних позивач здійснив нарахування пені у сумі 44 067,76грн., 3% річних у сумі 49 579,35грн., інфляційні втрати в сумі 62 318,58грн.

Аргументи відповідача.

Представником відповідача відзиву на позовну заяву не подано, проте 16.04.2021 року подано клопотання за вх.№9242/21, в якому просить закрити провадження у частині стягнення основного боргу у сумі 881 355,20 грн. у звязку з відсутністю предмета спору та додано до клопотання оригінали платіжних доручень про сплату основного боргу за договором №2873-ЗЭ-БуТЭС від 19.06.2019 року у розмірі 1 281 355,20грн. та додано копію звіту про фінансові результати АТ ДТЕК Західенерго, яким по своїй суті визнав існуючий основний борг, який ним сплачено в добровільному порядку.

В дано клопотанні представник відповідача просить зменшити розмір нарахованої пені до 1000,00грн., мотивуючи його, тим, що відповідач є найбільшим виробником електроенергії в Західному регіоні України, тому господарська діяльність відповідача є суспільно необхідною та відіграє особливу соціальну роль, наголошую що основний борг сплачено до початку розгляду справи по суті, та зазначає, що АТ «ДТЕК Західенерго» в даний час перебуває у важкому фінансовому становищі, що зумовлене невідповідності тарифів на виробництво електроенергії фактичним затратам та невчасними розрахунками за вироблену електричну енергію, що підтверджується доданим звітом про фінансові результати АТ «ДТЕК Західенерго» за 2020 рік. Відтак представник відповідача просить зменшити розмір нарахованої пені до 1 000,00грн.

Фактичні обставини справи.

Предметом доказування є обставини з якими пов`язується факт укладення договору закупівлі товару, який за своєю правовою природою є договором поставки продукції, його неналежне виконання в частині оплати, застосування за прострочення виконання грошового зобов`язання (за неналежне виконання) нарахування інфляційних втрат, 3% річних, та пені у спосіб визначеним законодавством та зазначений у договорі.

19 червня 2019 року Акціонерним товариством ДТЕК Західенерго (Покупець) та Товариства з обмеженою відповідальністю Ділайт Груп Лімітед (Постачальник) було укладено договір про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС, відповідно до якого (п.1.1) постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець прийняти та оплатити товар, згідно УКТ ЗЕД:7325, код ДК 021-20156: 44200000-2 Конструкційні вироби. (товар), 2019 року виготовлення, в кількості комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією вказаною у договорі.

Пунктом 3.1, 3.2 Договору сторони погодили, що ціна на товар, що поставляється, вказується у Специфікації (п.1.1. цього Договору) та є незмінною протягом строку дії цього договору крім випадків, встановлених діючим законодавством України. Сума цього договору становить: 1 281 355,20грн. у тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 5.3, 5.4 Договору поставка товару здійснюється автомобільним транспортом. Транспортні послуги по поставці Товару входять в ціну Товару.

Відповідно до п. 5.5 Договору, товар вважається поставленим Покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару).

Згідно п. 4.1. Договору, розрахунки проводяться шляхом сплати покупцем поставленого покупцю товару на 60 (шістдесятий) календарний день з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору.

Пунктом 5.7. Договору визначено, що при поставці товару постачальник надає покупцю одночасно з товаром, що поставляється видаткову накладну, товаро-транспортну накладну (експрес-накладну), копі. Сертифікату або паспорту заводу виробника на товар.

На виконання умов договору про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Ділайт Груп Лімітед поставив, а відповідач - Акціонерне товариство ДТЕК Західенерго отримав товар на загальну суму 1 281 355,20грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками обома сторонами Договору, а саме: видаткова накладна №0718/001 від 18.07.2019 року на суму 1 274,227,20грн. та видаткова накладна №0718/002 від 18.07.2019 року на суму 7 128,00грн.

Проте, в порушення вимог Договору про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС, оплата за поставлений Товар здійснена Акціонерне товариство ДТЕК Західенерго частково, а саме ним сплачено лише 400 000,00грн., що підтверджується випискою по рахунку від 03.08.2021 року.

Відтак, залишок боргу за невиконання умов договору про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС склав станом на час подання позовної заяви 881 355,20 грн., який відповідач оплатив до розгляду справи по суті, що підтверджується оригіналами платіжних доручень про сплату основного боргу, які додані до клопотання від 16.04.2021 року відповідача і прийняті судом.

З доданих платіжних доручень вбачається, що відповідач добровільно виконав зобовязання щодо оплати основної частини боргу у сумі 881 355,20грн., відтак ухвалою суду від 02.07.2021 року закрито провадження у справі № 914/689/21 в частині стягнення основного боргу у сумі 881 355,20грн., постановлено продовжити слухання справи №914/689/21 в частині стягнення 44 067,76грн. пені, 49 579,35грн. 3% річних та 62 318,58грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 7.14 договору про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС, у разі прострочення оплати товару, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості невчасно оплаченого товару, однак не більше 5% від вартості невчасно оплаченого товару.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару та прострочення оплати за отриманий товар позивач просить стягнути з відповідача 44 067,76грн. пені, яка ним обраховувалась відповідно до п. 7.14 договору про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості отриманого товару, позивачем нараховано відповідачу в порушення норм ст. 625 ЦК України, 49 579,35грн. 3% річних та 62 318,58грн. інфляційних нарахувань.

Норми права та мотиви суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона-постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари)в сплатити за нього певну грошову суму.

За ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦКУ договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 ЦКУ).

До договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо іншого не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов`язання.

Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення вимог договору про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС, оплата за поставлений Товар здійснена Акціонерне товариство ДТЕК Західенерго неповно та з простроченням. Відтак, основний борг за невиконання умов Акціонерне товариство ДТЕК Західенерго станом на час подання позовної заяви складав 881 355,20 грн., який був погашений відповідачем з простроченням до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 02.07.2021 року закрито провадження у справі № 914/689/21 в частині стягнення основного боргу у сумі 881 355,20грн.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.14 договору про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС, у разі прострочення оплати товару, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості невчасно оплаченого товару, однак не більше 5% від вартості невчасно оплаченого товару.

Враховуючи, що Покупець прострочив оплату за отриманий Товар, Постачальник провів нарахування відповідачу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Із врахуванням сум та строку прострочення сплати основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором про закупівлю товару №2873-ЗЭ-БуТЭС, загальний розмір нарахованої пені за неналежне виконання Відповідачем умов Договору складає 318 294,77грн., проте враховуючи обмеження щодо нарахування пені (пеня не повинна перевищувати 5% вартості несплаченого товару згідно п. 7.14 Договору), то сума пеня складає 44 067,76грн.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 253 ЦК України)

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 907/65/18, від 07.06.2019 у справі №910/23911/16 та від 22.08.2019 у справі №914/508/17.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що при нарахуванні пені в даному випадку підлягає застосуванню строк, передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, тобто нарахування пені за кожним фактом поставки не може перевищувати 6 місяців з моменту настання строку для оплати. Надавши оцінку договору та встановивши, що він містить положення, які визначають нарахування пені з урахуванням умов та строків, зазначених у договорі, суд доходить висновку про те, що при нарахуванні пені позивачем в даному випадку правильно застосовано п. 7.14 Договору.

Відтак, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, перевіривши періоди нарахування, з врахуванням вимог ст. 232 ГК України, здійснивши перевірку нарахування пені, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням п. 7.14 Договору, та згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, прийшов до висновку, що позивачем правомірно нараховано пеню в сумі 44 067,76грн.

Щодо заявленого клопотання відповідача про зменшення нарахування пені до 1 000,00грн., суд зазначає наступне.

При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення виконання, наслідки порушення зобов`язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінку винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), невідповідність розміру пені наслідкам порушення.

Правові позиції щодо застосування вказаних норм було також викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, у якій, зокрема, зазначено наступне:

- для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (п.8.24);

- якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Також, відповідно до правової позиції, що неодноразово висловлювалася Верховним Судом, суд має найбільш повно відновити порушене право кредитора, але запобігти його безпідставному збагаченню (постанови Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №916/2740/17, від 30.03.2021 у справі №908/2261/17).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) зменшення штрафних санкцій. Законом визнання розміру до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, віднесено на розсуд суду. Відповідно, таке питання вирішується судом згідно зі ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначені норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду щодо їх застосування, суд дійшов висновку про можливість суду у спірній ситуації скористатися своїм правом, передбаченим ч.3 ст. 551 ЦК України та 1 ст. 233 ГК України та зменшити на 30% розмір пені, заявленого позивачем до стягнення із 44 067,76 грн. до 30 847,44 грн.. При цьому судом враховано ступінь виконання договору, відсутність основної заборгованості, застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань (ст. 625 ЦК України).

Щодо стягнення 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Cплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням Розпорядження КМУ від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, прийшов до висновку, що позивачем зазначалися правильні періоди прострочення грошового зобо`язання та суми від яких нараховувались 3% річних, відтак стягненню з відповідача підлягає 3 % річних в сумі 49 579,35грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що судом при перевірці нарахування інфляційних втрат нарахованих позивачем, взято до уваги розмір боргу з урахуванням індексу інфляції виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за місяць у якому мала місце інфляція, при цьому до розрахунку включалися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці тобто мала місце дефляція.

Дана правова позиція викладена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 62 318,58грн. інфляційних нарахувань, прийшов до висновку, що позивачем зазначалися правильні періоди та суми боргу від яких здійснювались нарахування інфляційних втрат та стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати в сумі 62 318,58грн.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги до відповідача в частині стягнення 3% - 49 579,35грн., інфляційних нарахувань - 62 318,58грн. та пені в розмірі 30 847,44грн (зменшений розмір) є обгрунтованими і підлягають задоволенню. В решті пені слід відмовити у зв`язку із зменшенням судом.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 15 559,81 грн.

Ухвалою суду від 02.07.2021 року закрито провадження у справі №914/689/21 в частині стягнення основного боргу у сумі 881 355,20грн.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (положення ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Беручи до уваги те, що судом закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 881 355,20грн. з підстав відсутності предмету спору, особа, що сплатила судовий збір, має право на його повернення за ухвалою суду у випадку подання відповідного клопотання у розмірі 13 220,33грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.07.2021 року постановлено продовжити слухання справи №914/689/21 в частині стягнення 44 067,76грн. пені, 49 579,35грн. 3% річних та 62 318,58грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих зобов"язань за договором закупівлі, що призвело до звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення коштів, які нараховані правомірно, і як зазначено вище підлягають до задоволення з урахуванням суми зменшеної судом пені.

Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір з обрахунком від загальної суми штрафних санкцій (155 965,70грн.) в сумі 2 339,48грн., оскільки спір виник з його неправильних дій внаслідок невиконання умов договору (ч.9 ст.129 ГПК України).

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 231, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства ДТЕК Західенерго (79026, м. Львів, вул. Козельницька, будинок 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ділайт Груп Лімітед (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 37/41, офіс 35/1 ) 30 847,44 грн. пені, 49 579,35грн 3% річних, 62 318,58грн. інфляційних втрат та 2 339,48 грн. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст складено та підписано 30.07.2021 року.

Суддя С.М. Коссак