ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1532/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом керівника Доброславської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до товариства з обмеженою відповідальністю „СПМК-17 про стягнення 35 981,15 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Доброславської окружної прокуратури (далі по тексту прокурор) звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту Служба) із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „СПМК-17 (далі по тексту ТОВ „СПМК-17) про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 35 981,15 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурором було наголошено, що Службою під час виконання державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок було встановлено, що вага автомобіля, який належить відповідачу, перевищує нормативно-допустиму норму, що стало підставою для нарахування ТОВ „СПМК-17 відповідної плати, яка відповідачем у добровільному порядку сплачена не була. Несплата відповідачем нарахованих позивачем коштів у добровільному порядку змусило прокурора звернутися до господарського суду із даним позовом в інтересах Служби.

Ухвалою суду від 07.06.2021р. дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження; встановлено відповідачу 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; встановлено позивачу 5-ти денний строк з дня вручення відзиву на позов для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу триденний строк з дня вручення відповіді на відзив для подання заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. ч. 5, 9 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

ТОВ „СПМК-17 було повідомлено про розгляд господарським судом даної справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням, з якого вбачається, що ухвала суду від 07.06.2021р. була вручена відповідачеві 14.06.2021р.

22.06.2021р. до господарського суду від ТОВ „СПМК-17 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач повністю заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог. Так, відповідачем було наголошено, що ТОВ „СПМК-17 не є автомобільним перевізником у розумінні вимог чинного законодавства, оскільки на момент складення Службою акту про проведення перевірки транспортний засіб був переданий іншому товариству у користування на підставі договору оренди. При цьому, відповідачем було наголошено, що він скористався правом на оскарження постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №229197 від 28.12.2020р. у судовому порядку та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. у справі №420/1015/21 позовні вимоги ТОВ „СПМК-17 було задоволено.

Крім того, позивачем було наголошено про недотримання Службою порядку зважування сипучого вантажу, а також про невідповідність доданої до позовної заяви товарно-транспортної накладної вимогам чинного законодавства, що у своїй сукупності є підставою для відмови у задоволенні заявлених прокурором позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

01.09.2020р. між ТОВ „СПМК-17 (Орендодавець) та ПП „Південьдортех (Орендар) було укладено договір оренди транспортного засобу №01/О-20, згідно умов якого Орендодавець зобов`язався передати в користування Орендаря за актом приймання-передачі, зокрема, вантажний сідловий тягач MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , причеп НОМЕР_2 . Договір укладено на строк до 31.12.2020р.

01.09.2020р. між ТОВ „СПМК-17 та ПП „Південьдортех було складено акт приймання-передачі транспортних засобів до договору №01/О-20 від 01.09.2020р., з якого вбачається, що Орендодавцем було передано у користування Орендаря, зокрема, вантажний сідловий тягач MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , причеп НОМЕР_2 .

09.11.2020р. Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було складено направлення на рейдову перевірку за №010236 на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок за №106671/26/18-20 від 06.11.2020р. Направлення було видано Загорулько О.В. старшому державному інспектору для проведення рейдових перевірок транспортних засобів щодо додержання вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту за період з 09.11.2020р. по 15.11.2020р.

Щотижневий графік проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області у період з 09.11.2020р. по 15.11.2020р. був затверджений в. о. заступника начальника Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №106671/26/18-20 від 06.11.2020р.

10.11.2020р. Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було складено акт №252108 проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень щодо транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , причеп (напівпричіп) НОМЕР_2 .

10.11.2020р. Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було складено акт №031797 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, з якого вбачається, що за результатами зважування автомобіля MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , напівпричіп НОМЕР_2 , який належать ТОВ „СПМК-17, було встановлено, що фактична вага автомобіля складає 47,05 тон при максимально допустимій 40 тон.

Крім того, 10.11.2020р. Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було складено довідку №038797 про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , причепу НОМЕР_2 , який належить ТОВ „СПМК-17, з якого вбачається, що повна маса транспортного засобу складає 47,05 тон. На підтвердження справності засобу вимірювальної техніки прокурором було надано суду свідоцтво про державну метрологічну атестацію, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається з матеріалів справи зважування транспортного засобу було здійснено Службою за участю водія, копія посвідчення якого було додана до позовної заяви. При цьому, вантаж перевозився на підставі товарно-транспортної накладної, на якій міститься штамп ПП „Полтавабудцентр.

Слід зазначити, що факт належності автомобіля MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , причепу НОМЕР_2 , на праві власності ТОВ „СПМК-17 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який є додатком до акту №031797 від 10.11.2020р., розмір плати за проїзд транспортним засобом (MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 ) складає 1077,48 євро.

10.12.2020р. Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки звернулось до ТОВ „СПМК-17 із листом №96881/26/24-20, відповідно до якого просило сплатити нараховану згідно акту №031797 від 10.11.2020р. плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 1077,48 євро, що еквівалентно 35 981,15 грн.

18.12.2020р. Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було направлено ТОВ „СПМК-17 запрошення на прибуття 28.12.2020р. для розгляду справи (за №252108 від 10.11.2020р.) про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Листом №91 від 23.12.2020р. ТОВ „СПМК-17 було повідомлено Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, що відповідач не виступає автомобільним перевізником, оскільки вантажний сідловий тягач на момент проведення перевірки був переданий у користування ПП „Південьдортех за договором оренди транспортних засобів та механізмів.

28.12.2020р. Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було винесено постанову №229197 про застосування до ТОВ „СПМК-17 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн. на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України „Про автомобільний транспорт.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. по справі №420/1015/21 адміністративний позов ТОВ „СПМК-17 до Південного міжрегіонального управління Уктрансбезпеки, за участю третіх осіб: Державної служби України з безпеки на транспорті, приватного підприємства "Південьдортех", про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу було задоволено, визнано протиправною та скасовано, зокрема, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №229197 від 28.12.2020р., прийняту Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, про стягнення з ТОВ „СПМК-17 адміністративно-господарського штрафу на підставі акту №252108 від 10.11.2020р.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. по справі №420/1015/21 набрало законної сили 17.05.2021р.

Слід зазначити, що підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №229197 від 28.12.2020р. стали встановлені адміністративним судом обставини перебування транспортних засобів у користуванні ПП «Південьдортех» на підставі укладеного з ТОВ "СПМК-17" договору оренди №01/О-20 від 01.09.2020р.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ "СПМК-17", прокурором було наголошено, що перевезення відповідачем вантажу, вага якого перевищує нормативні, за відсутності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, або документа про внесення плати за проїзд транспортного засобу є порушенням чинного законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини. Наведене, з урахуванням складених Службою під час проведення перевірки акту №031797 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також розрахунку плати, який є додатком до акту, яка відповідачем у добровільному порядку сплачена не була стало підставою для звернення прокурора до господарського суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001р. (з наступними змінами та доповненнями) автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (ч. 1 ст. 33 Закону України Про автомобільний транспорт).

В силу вимог ч. 3, 12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

В силу вимог ч. 2 ст. 29 Закону України Про дорожній рух № 3353-XII від 30.06.1993р. (з наступними змінами та доповненнями) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. 3 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007р. (далі Порядок №879), великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

В силу положень п. 26, абз. 2 п. 27, п. 28 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень, плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Розділом 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, визначено, що перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч.1 ст. 216 ГК України).

Пунктом п. 37 Порядку №879 передбачено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, господарський суд доходить висновку про покладення саме на автомобільного перевізника, який може бути відмінним від власника транспортного засобу, обов`язку сплачувати кошти за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Господарським судом в процесі вирішення даного спору було встановлено, що у листопаді 2020р. здійснювалось перевезення вантажів транспортним засобом та тягачем до нього, які на праві власності належать ТОВ СПМК-17. Так, 10.11.2020р. Службою було складено акт №252108 про проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час здійснення перевезень, а також акт №031797 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Слід зазначити, що на підставі акту №031797 від 10.11.2020р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів була нарахована ТОВ СПМК-17 плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 35 981,15 грн.

При цьому, на підставі акту №252108 від 10.11.2020р. про проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час здійснення перевезень Службою було винесено постанову №229197 від 28.12.2020р. про застосування до ТОВ „СПМК-17 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн. на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України „Про автомобільний транспорт.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку, що як акт №031797 від 10.11.2020р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, так і акт №252108 від 10.11.2020р. про проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час здійснення перевезень стосуються одного і того ж факту, який був встановлений Службою 10.11.2020р. під час проведення рейдової перевірки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. по справі №420/1015/21, яке набрало законної сили 17.05.2021р., постанова №229197 від 28.12.2020р. про застосування адміністративно-господарського штрафу, прийнята Південним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки, була визнана протиправною та скасована. При цьому, підставою для скасування вказаної постанови стали встановлені адміністративним судом обставини перебування транспортних засобів у користуванні ПП «Південьдортех» на підставі укладеного з ТОВ "СПМК-17" договору оренди №01/О-20 від 01.09.2020р.

В силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені у межах справи №420/1015/21 обставини, які, в силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України, не потребують доведення під час вирішення даного спору, та які свідчать про перебування транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , причепу НОМЕР_2 , у користуванні ПП «Південьдортех» на підставі укладеного з ТОВ "СПМК-17" договору оренди №01/О-20 від 01.09.2020р., господарський суд доходить висновку про недоведеність прокурором факту нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, саме автомобільному перевізнику.

При цьому, суд зазначає, що лише відмітка у товарно-транспортній накладній про перевезення вантажу автомобільним перевізником - ТОВ "СПМК-17", з огляду на встановлені судом преюдиційні обставини, не може бути достатньою підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про недоведеність прокурором факту нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 35 981,15 грн. саме автомобільному перевізнику, на якого законодавцем покладається обов`язок сплачувати кошти за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Наведене має наслідком необхідність відмови у задоволенні заявлених прокурором в інтересах Служби до ТОВ „СПМК-17 позовних вимог про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 35 981,15 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд дійшов висновку про правомірність відмови у задоволенні заявлених керівником Доброславської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до товариства з обмеженою відповідальністю „СПМК-17 позовних вимог про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 35 981,15 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на прокурора відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна