ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року Справа № 915/466/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Левченко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» (02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1-А, офіс 214; адреса для листування: 02091, м. Київ, вул. Тростянецька, буд. 3, кв. 413; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 42958159)

до відповідача: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 20915546)

про: стягнення грошових коштів,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Гребнєв І.І., адвокат за ордером,

від відповідача: Берестовенко О.М., у порядку самопредставництва,

Суть спору:

08.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 30.03.2021 (вх. № 5263/21) (з додатками), в якій, з урахуванням заяви б/н від 15.04.2021 (вх. № 5799/21) про усунення недоліків позовної заяви та позовної заяви (уточненої) позивач просить суд:

1. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код 24584661, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код 20915546, місцезнаходження: 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» (ідентифікаційний код 42958159, місцезнаходження: 02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1-А, офіс 214) суму боргу у загальному розмірі 316466,06 грн, яка складається з:

- основний борг у сумі 293280,00 грн;

- три проценти річних у сумі 5150,15 грн;

- інфляційні витрати у сумі 18035,91 грн;

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код 24584661, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код 20915546, місцезнаходження: 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» (ідентифікаційний код 42958159, місцезнаходження: 02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1-А, офіс 214) судовий збір у сумі 4747,04 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору на постачання товару № 53-123-01-20-06398 від 14.05.2020 з додатком до нього; ярлика на годную продукцию № 3-3616 от 30.06.2020; видаткових накладних № 6 від 18.06.2020 та № 7 від 22.06.2020; податкових накладних № 2 від 18.06.2020 та № 3 від 22.06.2020 з квитанціями про їх реєстрацію; досудової претензії № 28 від 19.02.2021; застосування норм статей 13, 14, 525, 526, 530, 599, 611, 625, 629, 638, 639, 712 Цивільного кодексу України, статей 180, 181, 193, 265 Господарського кодексу України; та мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами Договором.

Ухвалою суду від 29.04.2021 після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/466/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 27 травня 2021 року о 10:15; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

24.05.2021 до суду від відповідача надійшла така кореспонденція:

- відзив на позовну заяву № 32/579 від 21.05.2021, у якому заявник зазначає, що станом на 14.04.2021 заборгованість за поставлену продукцію за договором у розмірі 293280,00 грн повністю погашена, на підтвердження чого суду надається платіжне доручення. При цьому, щодо нарахування процентів річних та інфляційних витрат відповідачем викладено заперечення проти здійсненого позивачем розрахунку та зауважено, що вина як підстава для відповідальності підприємства відсутня;

- заява № 32/576 від 21.05.2021 про поновлення пропущеного процесуального строку.

24.05.2021 до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 20.05.2021 (вх. № 7729/21) про проведення судового засідання в режимі ВКЗ.

Також, 24.05.2021 на офіційну електронну пошту суду від представника відповідача надійшла заява № 32/578 від 24.05.2021 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

На вказані заяви суд відреагував відповідною ухвалою від 26.05.2021.

25.05.2021 на офіційну електронну пошту суду від позивача надійшла заява б/н від 24.05.2021 (вх. № 7858/21) про зменшення розміру позовних вимог, в якій товариство просить суд:

- зменшити розмір позовних вимог та вважати пункт 1 позовної заяви викладеним в наступній редакції:

« 1. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код 24584661, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код 20915546, місцезнаходження: 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» (ідентифікаційний код 42958159, місцезнаходження: 02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1-А, офіс 214) суму боргу у загальному розмірі 28864,18 грн, яка складається з:

- три проценти річних у сумі 5535,90 грн;

- інфляційні витрати у сумі 23328,28 грн.».

- повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» (ідентифікаційний код 42958159, місцезнаходження: 02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1-А, офіс 214) надмірно сплачений судовий збір.

Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, розглянувши заяву позивача б/н від 24.05.2021 (вх. № 7858/21) про зменшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду 25.05.2021, тобто до закінчення підготовчого засідання, суд дійшов висновку, що вказана заява подана позивачем у відповідності до приписів ст. 46 ГПК України, відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін, а тому приймається судом до розгляду.

З урахуванням наведеного, у даній справі судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 28864,18 грн, у тому числі:

- три проценти річних у сумі 5535,90 грн;

- інфляційні витрати у сумі 23328,28 грн.

У підготовчому засіданні, проведеному 27.05.2021 за участю представників обох сторін, судом було оголошено перерву до 29 червня 2021 року о 10:00.

Крім того, ухвалою суду від 27.05.2021 було задоволено клопотання представників позивача та відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

За результатами підготовчого засідання, проведеного 29.07.2021 за участю представників обох сторін, судом було постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження у даній справі, з призначенням її до судового розгляду по суті на 20 липня 2021 року о 10:15.

13.07.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н від 13.07.2021 (вх. № 10738/21) про стягнення судових витрат та проведення судового розгляду справи за відсутності представника позивача.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

20.07.2021 в судове засідання з`явилися повноважні представники учасників справи, які підтвердили актуальність правових позицій сторін, викладених в заявах по суті справи.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 20.07.2021 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши в судових засіданнях представників учасників справи, суд -

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2020 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом», як постачальником, був укладений Договір на постачання товару № 53-123-01-20-06398 (далі - Договір), відповідно до предмета якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 42520000-7 по ДК 021:2015 - Вентиляційне обладнання (ЗІП до вентиляційного обладнання (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року (п. 1.1). Постачальник забезпечує виконання гарантійних зобов`язань відповідно до розділу 6 Договору (п. 1.2). Місцем виконання цього договору є місто Южноукраїнськ (п. 1.3).

За умовами наведеного договору:

- загальна вартість товару є твердою та складає: разом: 244400,00 грн без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 48880,00 грн; всього з ПДВ: 293280,00 грн (п. 2.1);

- за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2);

- постачання здійснюється на протязі 60 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.07.2020 р.: DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника (п. 3.1);

- з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ); електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН; документ, що підтверджує якість товару (сертифікат якості або паспорт або інше) (п. 3.2);

- датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3);

- приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС» (п. 5.1 Договору);

- всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно претензійного порядку. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (п. 8.1);

- претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання (п. 8.2);

- у разі незадоволення претензії або неотримання відгуку у встановлений термін, а також неможливості врегулювання розбіжностей у претензійному порядку, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України (п. 8.3);

- покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (п. 11.1.1);

- постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим Договором (п. 11.3.1);

- договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою (п. 12.1);

- дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2021 (п. 12.2);

- закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього Договору, та виконання діючих зобов`язань (п. 12.3).

Між сторонами також була погоджена та підписана Специфікація № 1 на суму 293280,00 грн, яка є Додатком № 1 до Договору № 53-123-01-20-06398 від 14.05.2020.

Договір та Специфікація № 1 до нього скріплені підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як постачальника, щодо стягнення з відповідача, як покупця, інфляційних витрат та відсотків річних, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин виконання укладеного між сторонами договору поставки, в частині своєчасності здійснення покупцем розрахунків за поставлений товар.

Позивач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- Договір на постачання товару № 53-123-01-20-06398 від 14.05.2020 зі Специфікацією № 1 до нього;

- ярлик на годную продукцию № 3-3616 от 30.06.2020;

- видаткові накладні № 6 від 18.06.2020 та № 7 від 22.06.2020;

- податкові накладні № 2 від 18.06.2020 та № 3 від 22.06.2020 з квитанціями про їх реєстрацію;

- досудова претензія № 28 від 19.02.2021.

Відповідач підтверджував свою правову позицію такими доказами:

- платіжне доручення № УПТК/784 від 13.04.2021;

- платіжне доручення № УПТК/785 від 13.04.2021.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

З матеріалів справи вбачається таке.

За умовами п. 3.1 Договору, постачання мало бути здійснено на протязі 60 днів за дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.07.2020 р.

Публікація вказаного договору на веб-порталі ProZorro відбулася 15.05.2020, що підтверджується інформацією про закупівлю, розміщеною за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-03-30-002795-b. За такого, з урахуванням дати публікації договору, постачання мало бути проведено у період з 14.07.2020, але не пізніше 30.07.2020.

На виконання умов вищенаведеного Договору позивач поставив відповідачу, а останній прийняв у власність товар на загальну суму 293 280,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних:

- № 6 від 18.06.2020 на суму 283 200,00 грн. Постачання відбулося 22.06.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Складське господарство», із зазначенням відповідної дати;

- № 7 від 22.06.2020 на суму 10 080,00 грн. Постачання відбулося 22.06.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Складське господарство», із зазначенням відповідної дати.

На підтвердження зазначених обставин позивачем також надано до матеріалів справи копії податкових накладних, з доказами їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- податкова накладна № 2 від 18.06.2020. З квитанції про реєстрацію в ЄРПН вбачається, що податкова накладна була зареєстрована 13.07.2020, доставлена до Держаної податкової служби України та прийнята;

- податкова накладна № 3 від 22.06.2020. З квитанції про реєстрацію в ЄРПН вбачається, що податкова накладна була зареєстрована 13.07.2020, доставлена до Держаної податкової служби України та прийнята;

Матеріали справи містять також ярлык на годную продукцию № 3-3616 от 30.06.2020.

За даними Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом», підтвердженими Відокремленим підрозділом «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», останній грошове зобов`язання за договором, а саме оплату поставленого товару виконав 14.04.2021, на підтвердження чого відповідачем надано до матеріалів справи платіжні доручення:

- № УПТК/784 від 13.04.2021 на суму 283 200,00 грн;

- № УПТК/785 від 13.04.2021 на суму10 080,00 грн.

Суд також відмічає, що з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з несвоєчасним покупцем умов договору щодо оплати поставленого товару Товариство з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» зверталось до Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з досудовою претензією № 28 від 19.02.2021, в якій вимагало негайно сплатити заборгованість за Договором.

Відповідач вказану претензію залишив без відповіді.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за поставлений товар закон покладає на покупця.

Як уже було наведено, відповідачем надано до матеріалів справи докази виконання грошового зобов`язання за Договором (платіжні доручення), які свідчать про здійснення останнім 14.04.2021 розрахунків із постачальником за поставлений товар.

Водночас, враховуючи несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу (згідно з наведеними у заяві про зменшення позовних вимог розрахунками):

- три проценти річних у сумі 5535,90 грн за період прострочення з 28.08.2020 по 14.04.2021;

- інфляційні витрати на суму 23 328,28 грн за період прострочення з 28.08.2020 по 14.04.2021.

Суд зазначає, що за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні витрати.

При цьому, суд зауважує, що посилання Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» у відзиві на наявність фінансової кризи та відсутність вини підприємства, як підстави для відповідальності, відхиляються судом.

Так, відповідно змісту ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом із тим, заперечення відповідача проти здійснених нарахувань відсотків річних та інфляційних втрат в частині визначення періоду відповідних нарахувань, та контррозрахунок відповідача взяті судом до уваги. Так, суд погоджується з посиланням відповідача на необхідність врахування при визначенні строку здійснення розрахунків за поставлений товар дати реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З урахуванням наведеного, судом здійснено перерахунок 3 % річних та інфляційних витрат і встановлено таке:

- обґрунтованою сумою трьох процентів річних у спірних правовідносинах є 5 079,15 грн (з урахуванням початку періоду прострочення з 16.09.2020), яка і підлягає стягненню з відповідача. При цьому у стягненні трьох процентів річних у сумі 456,75 грн належить відмовити;

- обґрунтованою сумою інфляційних витрат у спірних правовідносинах є 21 753,14 грн (з урахуванням початку періоду прострочення з 16.09.2020), яка і підлягає стягненню з відповідача. При цьому у стягненні інфляційних витрат у сумі 1575,17 грн належить відмовити.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає таке.

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Виходячи із системного аналізу норм Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Позивачем при поданні позовної заяви № б/н від 30.03.2021 (вх. № 5263/21) було сплачено до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4747,04 грн, на підтвердження чого суду надано платіжне доручення № 47 від 30.03.2021.

Враховуючи наведені норми та обставини, у зв`язку зі зменшенням позивачем позовних вимог, суд вважає за можливе клопотання позивача про повернення судового збору задовольнити та повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2477,04 грн (з урахуванням ставки судового збору 2270,00 грн за розгляд позовних вимог, що залишилися у розмірі 28864,18 грн), сплачений відповідно до платіжного доручення № 47 від 30.03.2021.

При цьому, оригінал платіжного доручення № 47 від 30.03.2021 залишається в матеріалах господарської справи № 915/466/21.

Крім того, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 2110,20 грн ((26832,26 / 28864,18 грн) * 2270,00 = 2110,20) судового збору.

Що ж до розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Позивачем, крім судового збору, заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом за матеріалами господарської справи № 915/466/21 позивачем подано до суду докази витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

1. Копія Угоди про надання правової допомоги від 15.02.2021, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом», як замовником, та Адвокатом Гребнєвим Ігорем Ігоровичем, як адвокатом, відповідно до предмета якої в порядку та на умовах, визначених цим Договором, замовник доручає, а адвокат відповідно до чинного в Україні законодавства приймає на себе обов`язки надавати юридичні послуги (правову допомогу) замовнику по стягненню заборгованості по договору на постачання товару № 53-123-01-20-06398 від 14.05.2020 на суму 293 280,00 грн. Умовами п. 4.1 Угоди сторони погодили, що за послуги, надані адвокатом, замовник сплачує грошову винагороду в розмірі 10 000,00 грн. Приписами п. 4.2 Угоди унормовано, що замовник оплачує послуги адвоката, а також понесені адвокатом витрати для здійснення правової допомоги на підставі акту наданих послуг протягом 5 днів з моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили. Акт підписується обома сторонами і вважається невід`ємною частиною цього Договору.

2. Копія Акту прийому-передачі наданих послуг від 12.07.2021 згідно Договору про надання правової допомоги від 15.02.2021, зі змісту якого вбачається, що в період з 15.02.2021 по 12.07.2021 адвокат надав, а замовник прийняв повний комплекс послуг передбачених договором про надання правової допомоги (з наведенням відповідного переліку) на загальну суму 10 000,00 грн.

Проаналізувавши вказані докази суд вважає їх достатніми для підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що визначений Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн узгоджується з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат.

Крім наведеного, суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в судовому засіданні 20.07.2021 звертався до суду з усним клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,00 грн, мотивуючи, зокрема, тим, що позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, крім того, беручи до уваги складність справи, заявлений розмір позовних вимог, та розмір фактично задоволених позовних вимог відповідач вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеним та неспівмірним з розміром фактично задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене суд вважає за необхідне зауважити, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).

Так, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18.

Крім того, у додатковій постанові Верховного Суду від 24.06.2019 у справі № 904/64/18 зроблено висновок про те, що виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Подібний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, в якій зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, в якій судом зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Разом із тим, будь-яких доказів або обґрунтувань, у тому числі контррозрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» витрат на правничу допомогу або про неналежність послуг адвоката до справи, Відокремлений підрозділ «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» суду не надав.

Доводи ж Відокремленого підрозділу про ненадання позивачем детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, спростовуються матеріалами справи.

Також відповідач у своїх запереченнях не зазначив обґрунтованих підстав та доводів, як і не надав доказів стосовно неспівмірності / нерозумності визначених та понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Посилання на вказані обставини у запереченнях є лише декларативними.

Суд додатково зауважує, що про можливе стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у орієнтовному розмірі 10 000,00 грн відповідач знав з моменту отримання позовної заяви, а тому мав можливість та час надати свої заперечення щодо вказаного розміру судових витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.07.2020 у справі № 2033/5916/12.

Таким чином суд відхиляє як необґрунтоване заявлене Відокремленим підрозділом «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн відповідають встановленим критеріям.

Разом із тим, враховуючи часткове задоволення позову суд відмічає таке.

Відповідно до положень п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як було зазначено вище, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 9296,04 грн ((26832,26 / 28864,18 грн) * 10 000,00 = 9296,04) витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ідентифікаційний код 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» (02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1-А, офіс 214; ідентифікаційний код 42958159) три проценти річних у сумі 5079,15 грн, інфляційні витрати у сумі 21753,11 грн, а також 2110,20 грн судового збору та 9296,04 грн витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 456,75 грн та інфляційних витрат в сумі 1575,17 грн відмовити позивачу.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» (02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1-А, офіс 214; ідентифікаційний код 42958159) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2477,04 грн, перерахований відповідно до платіжного доручення № 47 від 30.03.2021 на суму 4747,04 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спец-Атом» (02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1-А, офіс 214; ідентифікаційний код 42958159);

Відповідач: Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ідентифікаційний код 20915546).

Повне рішення складено та підписано судом 30.07.2021.

Суддя О.Г. Смородінова