номер провадження справи 33/73/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 Справа № 908/1659/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1659/21

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Теро ЛТД (69095, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 114)

про стягнення суми

За участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

08.06.2021 у Господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № № 39/5-3915-21 від 27.05.2021) Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю Теро ЛТД про стягнення 41392,58 грн., у тому числі: 30221,19 грн. основного боргу, 5731,42 грн. пені, 1908,89 грн. 3% річних, 3531,08 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1659/21 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.06.2021 у справі № 908/1659/21 вказана позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

До суду 25.06.2021 від позивача надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.06.2021 суддею Мірошниченко М.В. відкрите провадження у справі № 908/1659/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначене на 03.08.2021.

У судове засідання 03.08.2021 представники сторін не з`явилися, про час та місце слухання справи сторони повідомлені відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У судовому засіданні 03.08.2021 справу розглянуто, підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 3664/18-КП-4 від 16.10.2018.

26.07.2021 до суду від позивача надійшло письмове клопотання вих. № 39/5-5168-21 від 26.07.2021 про проведення засідання 03.08.2021 без участі уповноваженого представника позивача, зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні 03.08.2021 не скористався, у судове засідання представник відповідача не з`явився, причини неявки суду невідомі. Ухвала суду від 30.06.2021, що направлена відповідачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та у позовній заяві: 69095, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 114, повернута до суду підприємством зв`язку з відміткою про відсутність адресату за вказаною адресою. Відзив на позов відповідач не подав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відтак, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з ухвалою суду у дійсній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та отримати копію ухвали на поштовому відділенні зв`язку.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

У постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17 викладений правовий висновок, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, обмежений строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», новим найменуванням якого є Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Теро ЛТД (споживач, відповідач) укладений договір постачання природного газу № 3663/18-КП-4.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 1.3 договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 04.12.2018) постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями. За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 власного видобутку та/або імпортований природний газ, ввезений Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України).

Пунктом 3.8 договору закріплено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 5.1 договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 04.12.2018) оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно з п. 11.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині постачання газу до 30 квітня 2019 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як вказує позивач, оплату за переданий газ відповідач здійснив несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 30221,19 грн.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

Як встановлено судом, у період дії договору № 3664/18-КП-4 на виконання його умов позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 38221,19 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- акт від 30.11.2018 на суму 6996,24 грн. (за листопад 2018);

- акт від 31.12.2018 на суму 8732,21 грн. (за грудень 2018);

- акт від 31.01.2019 на суму 8672,35 грн. (за січень 2019);

- акт від 31.01.2019 на суму 8672,35 грн. (за січень 2019);

- акт від 28.02.2019 на суму 7669,68 грн. (за лютий 2019);

- акт від 31.03.2019 на суму 6150,71 грн. (за березень 2019).

Вказані акти підписані представниками сторін (постачальником та споживачем) й скріплені круглими печатками юридичних осіб (копії актів містяться в матеріалах справи).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, всупереч умовам пункту 5.1 договору, оплати за поставлений газ здійснювались несвоєчасно.

Заборгованість за договором за вказаний період склала 30221,19 грн.

Позивач направив відповідачу 29.12.2020 претензію про сплату заборгованості, яка була залишена відповідачем без задоволення. Відповідь на претензію в матеріалах справи відсутня.

Доказів погашення боргу матеріалами справи не містять та відповідачем не надані.

Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується 30221,19 грн. основного боргу.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати отриманого природного газу, позивачем на підставі п. 7.2 договору нараховано пеню за загальний період з 27.12.2018 по 25.10.2019 у розмірі 5731,42 грн.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Факт порушення грошових зобов`язань відповідачем є доведеним.

Період та розмір заявленої до стягнення пені визначний позивачем правильно, а тому вимога про стягнення з відповідача суми 5731,42 грн. пені підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1908,89 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 31.03.2021 та інфляційні втрати у сумі 3531,08 грн., нараховані за січень 2019 березень 2021.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Судом перевірено розрахунки 3% річних і інфляційних втрат та встановлено, що вони є правильними, і тому 3% річних та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

За змістом ст. 2 ГПК України суд при здійсненні судочинства зобов`язаний керуватися принципами верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач проти позову не заперечив, контррозрахунку сум, заявлених до стягнення, не подав, позовні вимоги не спростував.

На підставі викладеного вище, позов у цілому задовольняється судом повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Теро ЛТД (69095, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 114, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ) 30221 (тридцять тисяч двісті двадцять одна) грн. 19 коп. основного боргу, 5731 (п`ять тисяч сімсот тридцять одна) грн. 42 коп. пені, 1908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) грн. 89 коп. 3% річних, 3531 (три тисячі п`ятсот тридцять одна) грн. 08 коп. інфляційних втрат, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 09 серпня 2021.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко