РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2021Справа № 910/18254/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

За позовом Міського комунального підприємства "Миколаївводоконал" вул. Погранична 161, м. Миколаїв, 54055

до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" Міністерства аграрної політики та продовольства України вул. Олени Теліги, 8, м. Київ, 04112

про стягнення 69 792,34 грн.

Представники сторін:

Від позивача не з`явилися.

Від відповідача не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення 69672,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору № Ю/833 на перекачку неочищеної води з річки Дніпро водогоном «Дніпро-Миколаїв» від 29.07.2019 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати наданих послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через загальний відділ діловодства суду 15.12.2020 від позивача на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2020 надійшла заява № 2107/юр. від 11.12.2020 про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Окрім цього заява про усунення недоліків містить доповнення змісту п. 3 прохальної частини позову, а саме доповнення словами «яка складається з 58987,84 грн. основного боргу, 7871,11 грн. пені, 16969,93 грн. процентів річних та 963,46 грн. втрат від інфляції».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 за результатами розгляду заяви про усунення недоліків позовної заяви позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/18254/20, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності клопотань сторін про інше господарським судом на підставі ч. 1 ст. 247 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу надати суду докази направлення відзиву та заперечень на адресу позивача.

Так, 16.01.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив від 13.01.2021 №2/8-6/10-21 на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на укладення спірного договору від імені відповідача директором Херсонської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» без погодження з підприємством та за відсутності відповідних повноважень, за умови обов`язкового погодження філією укладення договорів на суму вище 20000,00 грн. з підприємством, та зазначаючи про відсутність доказів схвалення з боку відповідача спірного правочину. Окрім цього відзив містить клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні, клопотання про витребування від позивача оригіналів доданих до позовної заяви документів та клопотання про застосування до позовних вимог (пені) спеціальної позовної давності. Відзив судом долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 клопотання відповідача про здійснення розгляду справи в загальному позовному провадженні залишене без задоволення та за ініціативою суду вирішено розглянути справу № 910/18254/20 в спрощеному позовному провадженні з призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 08.04.2021, а також зобов`язано позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів, доданих до позовної заяви, та встановлено останньому строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

В подальшому 06.04.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь № 808/юр від 01.04.2021 на відзив, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача зазначаючи, що Договір № Ю/833 на перекачку неочищеної води з річки Дніпро водогоном «Дніпро-Миколаїв» від 29.07.2019 від імені відповідача підписано Ляшенко О.Є., який діяв на підставі Довіреності від 02.01.2019 № 24/01-19-1, за погодженням відповідача згідно з листом від 15.08.2019 № 2/9-6.1/1090-19 на укладення договору на загальну суму, що не перевищує 50 000,00 грн. Одночасно позивач звертає увагу суду, що обмеження у сумі на укладення угод стосуються представника відповідача, за умовами договору розрахунки здійснюються за фактичною кількістю отриманої води, а кількість отриманих послуг підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг, які містять обсяг фактично доставленої відповідачу води, визначений на підставі показників приладів обліку. Крім того, позивач вказує на направлення відповідачеві претензії від 03.09.2020 № 13/юр, яка залишена останнім без відповіді. Відповідь на відзив разом з доказами її направлення відповідачу судом долучена до матеріалів справи.

Також, 06.04.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2021 за супровідним листом від 01.04.2021 № 808/1/юр. надійшли оригінали документів, доданих до позовної заяви, для огляду судом. Документи долучені судом до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру від сторін на час розгляду справи та станом на 08.04.2021 до суду не надходило.

В судове засідання 08.04.2021 уповноважені представники позивача та відповідача не з`явилися.

Про дату, час і місце розгляду даної справи позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 5056 та № 048.

Про поважні причини неявки представників позивача та відповідача в судове засідання 08.04.2021 суд не повідомлено.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки сторони не скористались наданими їм процесуальними правами, зокрема, представники позивача та відповідача не з`явились в судове засідання з розгляду справи по суті, за відсутності клопотань про відкладення судового засідання, суд, на підставі ч. 1 ст. 202 ГПК України дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності уповноважених представників позивача та відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 29 липня 2019 року між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» (позивач у справі, постачальник за договором) та Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі Херсонської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України (відповідач у справі, споживач за договором) укладено Договір № Ю/833 на перекачку неочищеної води з річки Дніпро водогоном «Дніпро-Миколаїв» (далі-Договір № Ю/833), відповідно до умов якого постачальник бере на себе зобов`язання забезпечити споживачу перекачку неочищеної води з річки Дніпро водогоном «Дніпро-Миколаїв» (далі- подача води) в обсягах, узгоджених у Додатку № 3 до Договору, а споживач оплатити подачу води відповідно до умов даного Договору.

Розділами 2 - 10 Договору № Ю/833 сторони узгодили умови подачі та обліку води, зобов`язання сторін, порядок розрахунків, порядок обмеження та припинення подачі води, відповідальність сторін, обставини, які звільняють сторони від відповідальності, строк дії договору, додаткові та інші умови тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Як визначено п. 10.1 Договору № Ю/833 даний Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Внесення змін до умов даного Договору відбувається шляхом підписання обома сторонами додаткової угоди до даного Договору (п. 10.2 Договору № Ю/833).

Додатками до Договору є: Додаток № 1 «Акт про підключення Споживача до водогону Дніпро-Миколаїв», Додаток № 2 «Межі балансової належності», Додаток № 3 «Договірні (планові) обсяги споживання води», Додаток № 4 «Зразок акта приймання-передачі води» (Розділ 11 Договору № Ю/833).

Вказаний Договір підписаний з боку Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» як постачальника представником в особі начальника відділу обслуговування юридичних осіб Марцина Д.В., який діяв на підставі довіреності від 02.01.2019 № 1/36, та з боку споживача - Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України представником в особі директора Херсонської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України Ляшенка О.Є., який діяв на підставі довіреності від 02.01.2019 № 24/01-19-1, та засвідчений печатками сторін.

Окрім того сторонами узгоджені та підписані додатки до Договору, які є його невід`ємною частиною, зокрема, № 3 «Договірні (планові) обсяги споживання води», № 4 «Зразок акта приймання-передачі води».

Судом встановлено, що укладений Договір за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько- господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Так, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, за статтею 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Пунктом 2.1. Договору № Ю/833 встановлено, що постачальник забезпечує подачу води споживачу шляхом підключення мереж споживача до водогону «Дніпро-Миколаїв» у точці, зазначеній у Додатку № 2 до Договору.

Обсяг води, що підлягає подачі до межі балансової належності, надається споживачем у вигляді нормативного (помісячного, річного обсягу води) розрахунку (додаток № 3 до Договору), який узгоджується з постачальником на момент укладення Договору і є невід`ємною частиною даного Договору. Загальний обсяг поданої за даним Договором води визначається загальною кількістю фактично наданих споживачу протягом дії Договору кубічних метрів води.

У разі ненадання споживачем договірних (планових) обсягів споживання води у термін до 15 листопада поточного року розмір очікуваного обсягу води, що підлягає подачі до межі балансової належності на наступний рік установлюється постачальником на рівні відповідних періодів поточного року (п. 2.3. Договору № Ю/833)

Умовами Додатку № 3 до Договору № Ю/833 «Договірні (планові) обсяги споживання води», сторони визначили щомісячні договірні (планові) обсяги споживання води з розподілом по місяцях в куб.м на 2019 рік: липень - 200, серпень - 1500, вересень - 500, жовтень - 500.

Згідно з п. 2.5. Договору № Ю/833 споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника із заявою щодо коригування місячного договірного (планового) обсягу споживання води. Постачальник протягом п`яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування місячних договірних (планових) обсягів споживання води є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником заяви споживача не пізніше, ніж за п`ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних (планових) обсягів у разі невиконання споживачем своїх зобов`язань щодо оплати обсягів споживання води за цим Договором.

Отже, Додатковою угодою № 1 від 20.08.2019 до Договору № Ю/833 сторони виклали Додаток № 3 в новій редакції, збільшивши з 20.08.2019 договірні (планові) обсяги споживання води у серпні місяці 2019 року до 2500 куб.м.

За умовами п. 2.6. Договору № Ю/833 місячний обсяг поданої постачальником та отриманої споживачем води фіксується двостороннім актом приймання-передачі води встановленого зразку (Додаток № 4 до цього Договору), на підставі показань приладів обліку. Акт приймання-передачі фактичних обсягів використаної споживачем води письмово оформлюється споживачем та підписується уповноваженими представниками сторін в перший день кожного наступного розрахункового періоду і є підставою для здійснення розрахунків. У випадку співпадіння дати надання Акта приймання-передачі фактичних обсягів використаної споживачем води з вихідними чи святковими днями, споживач надає цей акт у найближчий банківський (операційний день, що передує або слідує за вихідним чи святковим днем).

Відповідно до п. 2.8 Договору № Ю/833 у разі сезонного користування водою, зокрема, для поливу зелених насаджень і сільськогосподарських культур, подача води здійснюється при отриманні споживачем рахунку на здійснення попередньої оплати за подачу води, а також при належному справному стані трубопроводів, запірної арматури споживача, що фіксується спільним актом сторін перед початком сезону.

Так, за змістом Додатку № 1 до Договору № Ю/833 «Акт про виконання технічних умов» від 26.07.2019, складеним начальником цеха водоводу «Дніпро-Миколаїв» Горчишним А.Г., головним інженером Бошковим С.М., інженером-механіком Солохіним С.В., Херсонським обласним центром експертизи сортів рослин виконані технічні умови з підключення до водоводу «Дніпро-Миколаїв» для поливу сільськогосподарських культур в районі сел. Текстильне на ПК 136. Побудовано колодязь, де встановлено вузол обліку, фільтр, зворотній клапан и запірну арматуру згідно технічних вимог.

Згідно з Актом про підключення споживача до водогону Дніпро-Миколаїв (Додаток № 1 до Договору № Ю/833 абонентський), підписаним начальником цеху ВДН Горішнім О.Г. та інженером-механіком Солохіним С.В., Херсонським обласним державним центром експертиз сортів рослин виконано технічні умови по підключенню до трубопроводу водоводу «Дніпро-Миколаїв» в районі с. Текстильне на ПК 136 для поливу сільгоспкультур присадибної ділянки. Побудований колодязь, встановлений водомір та зворотній клапан. Змонтований трубопровід та запірна арматура знаходяться в задовільному стані та придані до подальшої експлуатації.

Пунктом 3.1 Договору № Ю/833 встановлено, що об`єкти споживача мають бути забезпечені необхідними засобами обліку води для розрахунків за спожиту воду, технічними засобами контролю і управління споживанням води.

У п. 3.7 Договору № Ю/833 визначено, що засіб обліку води має бути опломбований на кріпленні кожуха засобу обліку води пломбою з тавром Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, а в місцях їх приєднання до трубопроводів - пломбою постачальника та захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу, яке може порушити достовірний облік кількості отриманої води. Засувки на обвідних лініях повинні бути опломбовані постачальником. Пломби з тавром постачальника мають бути встановлені також на пристроях, що закривають доступ до пристроїв та ліній зв`язку автоматизованих систем обліку та на всіх інших пристроях і в місцях, що унеможливлюють доступ до обліку. Підготовка місць для опломбування здійснюється споживачем згідно з переліком, наданим постачальником. Перелік місць пломбування може бути розширений за обґрунтованою пропозицією однієї із сторін. У зазначених місцях можуть бути встановлені пломби інших заінтересованих сторін. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються.

При пломбуванні оформляється акт про пломбування. У акті про пломбування мають бути зазначені: місце встановлення кожної пломби, сторона, яка її встановила, сторона, відповідальна за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку води та пломб на них. Акт про пломбування обліку підписується керівниками або уповноваженими особами сторін, які брали участь у пломбуванні обліку (п. 3.2 Договору № Ю/833).

У відповідності до Акта про пломбування від 30.07.2019 № 01802 позивачем на мережі відповідача, в присутності представника відповідача, на підставі заяви проведене опломбування та відкриття на літній період встановлених приладів обліку та пломб: водомір (показники 000001), вентиль на вводі, ФС до водоміру, фільтр грубої очистки, водомір та зворотній клапан, короб, ФС після водомірного вузла, а відповідачем прийнято на відповідальне зберігання цілісні пломби та індикатори у кількості 7 штук. Прилади обліку не ушкоджені.

Згідно з Актом про пломбування від 28.08.2019 № 5238 позивачем на мережі відповідача, в присутності представника відповідача, на підставі заяви проведене опломбування/розпломбування та ремонтні роботи: зняті прилади обліку та пломби (мовою оригіналу) «короб (показники 3791), задвижка на вводе, фильтр, соединение после водомера, узел, фланец»; встановлені прилади обліку та пломби (мовою оригіналу) «короб (показники 3791), задвижка на вводе, фильтр, соединение после водомера, узел, фланец», а відповідачем прийнято на відповідальне зберігання цілісні пломби та індикатори у кількості 7 штук. Прилади обліку не ушкоджені.

За умовами пункту 5.2. Договору № Ю/833 покази засобів обліку фіксуються споживачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються споживачем Актом приймання-передачі води по наведеному у Додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони. Ненадання споживачем Акту приймання-передачі води є підставою для припинення подачі води.

За умовами п. 5.4 Договору № Ю/833 обсяг фактично поданої води за розрахунковий період визначається відповідно до акта приймання-передачі води (додаток № 4).

Якщо постачальник не отримав у зазначений термін Акта приймання-передачі води, то визначення обсягу води здійснюється з розрахунку споживання води за попередній розрахунковий період.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем у позовній заяві, на виконання умов вищевказаного Договору Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» було надано споживачу у серпні-вересні 2019 послуги з подачі води в обсязі 3790 куб.м в серпні 2019 на та в обсязі 7948 куб.м в вересні 2019 на загальну суму 131 865,44 грн., на підтвердження чого позивачем надано Акт про пломбування від 28.08.2019 № 5238 з зафіксованими показниками приладу обліку 3791, Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2019 за вересень 2019 на суму 51 185,12 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2019 за вересень 2019 на суму 47965,12 грн., Акт приймання-передачі води (фактичних обсягів використаної води) за вересень 2019 року, які місять номери приладів обліку, зазначення місця встановлення, дату зняття показань, обсяги попереднього періоду, попередні та поточні показники тощо. Копії зазначених документів знаходяться в матеріалах справи.

Згідно частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Пунктом 5.5. Договору № Ю/833 сторони визначили, що тарифи на перекачку води з річки Дніпро встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. У разі зміни тарифів у період дії даного договору постачальник доводить споживачу нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до даного договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Тариф на перекачку неочищеної води з річки Дніпро на момент укладення даного договору складає 6,44 грн./куб.м. води з ПДВ.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, обов`язком споживача за умовами п. 4.2.6. Договору № Ю/833 є отримувати рахунки на оплату подачі води та у встановлені цим Договором строки, сплачувати вартість подачі води.

Згідно з п. 5.1. Договору № Ю/833 розрахунковим періодом є календарний місяць з 01 числа поточного календарного місяця по останнє число поточного календарного місяця включно.

У відповідності до п. 5.3. Договору № Ю/833 споживач до 05 числа поточного календарного місяця здійснює попередню оплату у сумі вартості 100% договірного (планового) обсягу споживання води поточного розрахункового періоду на рахунок постачальника. У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на рахунок виробника або дата внесення споживачем готівки в касу виробника.

В день надання постачальнику Акту приймання-передачі води споживач зобов`язаний отримати рахунок на здійснення попередньої оплати за подачу води та рахунки за фактично подану воду за розрахунковий період.

Якщо обсяг фактично поданої води виявиться більшим ніж договірний (плановий) обсяг споживання води, то різниця між сумою попередньої оплати та вартістю фактично поданої води має бути сплачена протягом 3 банківських днів з дня отримання рахунків за фактично подану воду у розрахунковому періоді.

Якщо обсяг фактично поданої води виявиться меншим ніж договірний (плановий) обсяг споживання води, надлишкові кошти зараховуються як оплата наступних платежів.

Згідно з п. 2.4. Договору № Ю/833 якщо споживач перевищує погоджений у Додатку № 3 до цього Договору місячний обсяг споживання води, то різниця між обсягом фактично спожитої води і договірним (плановим) обсягом, зазначеним у додатку № 3, сплачується у подвійному розмірі за тарифами, що діяли у розрахунковому періоді, де було допущено таке перевищення на поточний рахунок постачальника.

При цьому, як встановлено судом за матеріалами справи та зазначалось позивачем у позовній заяві, розрахунок вартості фактично спожитої води з перевищенням договірного обсягу в розмірі 1290 куб.м в серпні 2019 та в розмірі 7448 куб.м в вересні 2019 проведений позивачем за подвійним тарифом (6,44 грн.*2), та становить 16615,20 грн. та 95930,24 грн. відповідно.

Як стверджує позивач у позовній заяві, на виконання вимог п. 5.3. Договору № Ю/833 останнім виставлялись відповідачу на оплату рахунки №ЦД-ДТ-8112/0091-8.2019/31 від 31.08.2019 на суму 8307,60 грн., № ЦД-В-8112/0091-8.2019/31 від 31.08.2019 на суму 24407,60 грн., копії яких наявні в матеріалах справи

Крім того, судом встановлено, що листом від 07.10.2019 № 2054/36 позивачем направлялись відповідачу для сплати вартості послуг з подачі води за вересень 2019 року рахунки № ЦД-ДТ-8112/0091-9.2019/30 від 30.09.2019 на суму 47 965,12 грн. та № ЦД-В-8112/0091-9.2019/30 від 30.09.2019 на суму 51185,12 грн., копії яких наявні в матеріалах справи, що підтверджується фіскальним чеком від 10.10.2019 № 658.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві, в порушення зазначених умов Договору № Ю/833 відповідачем оплата вартості наданих позивачем послуг з подачі води у серпні-вересні 2019 року в повному обсязі проведена не була, позаяк відповідачем було сплачено 72 877,60 грн., а саме 30.07.2019 - 9 734,72 грн., 06.08.2019 - 3 136,28 грн., 20.08.2019 - 14 500,00 грн., 12.09.2019 - 4 700,00 грн., 06.11.2019 - 5 000,00 грн., 19.11.2019 - 15 797,60 грн., 21.12.2019 - 10 000,00 грн., 21.01.2020 - 5 000,00 грн., 22.01.2020 - 5 000,00 грн., отже, за твердженням позивача, залишок неоплаченого обсягу послуг з перекачки води становить 58 987,84 грн.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язання в частині дотримання встановленого Договором № Ю/833 строку оплати вартості послуг з подачі води позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 03.09.2020 № 13/юр. з вимогою про погашення заборгованості, копія якої наявна в матеріалах справи.

Факт направлення зазначеної претензії на адресу відповідача підтверджується наявними у матеріалах справи копіями фіскальних чеків від 09.09.2020, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 053.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання щодо оплати Міському комунальному підприємству «Миколаївводоканал» вартості послуг з подачі води у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного законодавства, а також умовам Договору № Ю/833, в повному обсязі не виконав, в результаті чого у Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України утворилась заборгованість за наведеним Договором № Ю/833 у розмірі 58 987,84 грн., яку позивач просить суд стягнути в поданій позовній заяві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів. 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

В свою чергу, встановлюючи фактичні обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд зазначає, що у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи "Щодо якості судових рішень" міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Принцип змагальності необхідно розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та принцип ефективної участі.

Пункт 4 ст. 129 Конституції України змагальність сторін прямо пов`язує зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наразі сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс.

Так, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони та одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18).

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з укладенням договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

При цьому, приписи вказаної статті кореспондуються з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Конституційний Суд України в п.3.2 Рішення від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі № 1-26/2011 зазначив, що регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Проаналізувавши умови спірного Договору № Ю/833 на перекачку неочищеної води з річки Дніпро водогоном «Дніпро-Миколаїв» від 29.07.2019 суд приходить до висновку про його укладеність, зважаючи на погодження його сторонами усіх істотних для даного договору умов. Одночасно суд звертає увагу, що сторони при укладенні спірного договору були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови.

В свою чергу, судом встановлено, що Договір № Ю/833 на перекачку неочищеної води з річки Дніпро водогоном «Дніпро-Миколаїв» зі сторони споживача - Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України підписаний представником в особі директора Херсонської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України Ляшенко О.Є., який діяв на підставі довіреності від 02.01.2019 № 24/01-19-1.

За положеннями ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, закріплена вказаною нормою презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №203/2612/13-ц, від 19.06.2018 у справі №5023/3905/12.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Також законом передбачено можливість створення юридичною особою відокремлених підрозділів - філій та представництв.

Згідно статті 64 ГК України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Відповідно до статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Тобто, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Разом з цим для здійснення представницьких та інших функцій від імені юридичної особи така юридична особа видає призначеному нею керівнику філії або представництва довіреність, на підставі якої керівник діє від імені та в інтересах цієї юридичної особи.

Так, судом встановлено, що відповідачем - Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі генерального директора Крапляка Р.Г. було уповноважено гр. Ляшенко О.Є. діяти від імені підприємства та представляти його інтереси з питань, які стосуються діяльності Херсонської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України в межах наданих довіреністю від 02.01.2019 № 24/01-19-1, зокрема, підписувати з юридичними та фізичними особами угоди для забезпечення діяльності Філії на суму не більше 20 000,00 грн. на рік, угоди на суму більше 20000,00 грн. на рік підписувати після письмового погодження з генеральним директором; здійснювати планування, організацію, координацію та контроль за поточною діяльністю філії відповідно до визначених підприємством цілей (напрямків) діяльності та завдань; розпоряджатися на витратному рахунку коштами, підписувати платіжні документи в установленому підприємством порядку, засвідчувати своїм підписом первинні бухгалтерські документи; підписувати документи (листи, акти, довідки, картки, заяви, документи про отримання ТМЦ, тощо) подавати і отримувати заяви та інші документи, пов`язані з діяльністю філії.

Частинами першою, третьою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов`язковою умовою будь - якого представництва.

Згідно з частиною першою статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Статтею 244 ЦК України унормовано, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до статті 245 Цивільного кодексу України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

При цьому у відповідності до статті 246 Цивільного кодексу довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Отже, обов`язковість отримання директором Херсонської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Ляшенко О.Є. попередньо письмового погодження генерального директора Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України на укладення угод, сума яких перевищує 20 000,00 грн, встановлена відповідною довіреністю від 02.01.2019 № 24/01-19-1.

Наявність письмового погодження генерального директора свідчить про укладення представником правочину в межах повноважень і надає цьому правочину відповідної "легітімності". Також є доказом добросовісності, у розумінні пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України, представника підприємства (певний стандарт поведінки виконавчого органу, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів самої юридичної особи від імені якої діє представник).

Згідно зі статтею 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що підприємством погодженням від 31.07.2019 № 2/11-6.1/1028-19 прийнято до відома зазначену в службовій записці філії інформацію щодо надання погодження на укладення договору № Ю/833, запропоновано протягом 10 робочих днів надати один примірник цього Договору.

В подальшому, згідно з листом від 15.08.2019 № 2/9-6.1/1090-19 підприємство не заперечувало щодо укладення Договору між філією та позивачем на послуги перекачки неочищеної води споживачу (філії) з річки Дніпро на загальну суму, що не перевищує 50 000,00 грн.

Суд звертає увагу, що сторони вправі обирати та погоджувати будь-які умови договору, які необхідні сторонам для належного виконання правочину та не суперечать вимогам чинного законодавства відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України.

Тобто зміст спірного Договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ст. 632 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 189 Господарського кодексу України ціна (тариф) є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб`єкти господарювання. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Наразі, виходячи з умов Договору № Ю/833, з урахуванням погоджених додатків № 3 до Договору щодо щомісячних договірних (планових) обсягів споживання води по місяцях, споживачем як під час укладення первісної редакції правочину, так і під час укладення додаткової угоди № 1 від 20.08.2019 року погоджено договірні (планові) обсяги, які в цілому за договором становлять 2700 куб.м на суму 17388,00 грн. та 3700 куб.м на суму 23828,00 грн. відповідно.

Таким чином, з огляду на визначений Довіреністю обсяг повноважень представника відповідача та з урахуванням погодження на укладення Договору з боку підприємства на суми в межах 20000,00 грн. та 50000,00 грн., факт яких відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, за висновками суду представник ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України - директор Херсонської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України Ляшенко О.Є., як на час укладення Договору № Ю/833, так і на час укладення Додаткової угоди №1 до Договору діяв в межах наданих йому повноважень.

Поряд із цим щодо порядку визначення обсягів поданої води, проведення розрахунків та способу нарахування вартості послуг судом встановлено, що загальна сума нарахувань за Договором № Ю/833, становить грошову суму у розмірі 131 865,44 грн., яка складається із загальної вартості послуг з подачі води в межах договірних (планових) обсягів в сумі 19320,00 грн., а також вартості послуг за подачу води, що перевищує договірні (планові) обсяги, оплата яких здійснюється за звичайним та подвійним тарифом відповідно, в сумі 112545,44 грн.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 927/976/17.

Зокрема, згідно преамбули спірного Договору, в якій зазначено, що позивач діє в особі представника - директора філії на підставі Довіреності від 02.01.2019 № 24/01-19-1, та змісту направленого державним підприємством саме на адресу Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» листа - погодження від 15.08.2019 № 2/9-6.1/1090-19, судом встановлено обізнаність позивача щодо обсягу повноважень представника Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України - директора Херсонської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України Ляшенка О.Є., та їх обмежень, в тому числі в частині укладення правочинів на суму не більше 50 000,00 грн.

При цьому суд звертає увагу на п. 6.1 Договору, згідно якого подача води споживачу може бути обмежена або припинена постачальником без попередження в разі, зокрема, невиконанні споживачем умов договору, порушення строків внесення плати за воду згідно з умовами Договору за подану воду, при перевищенні споживачем договірних (планових) обсягів подачі води.

Проте, як встановлено судом за матеріалами справи, позивач не скористався наданим умовами п. 6.1 Договору правом на припинення подачі води відповідачу в разі перевищення договірних(планових) обсягів, факт настання якого як в серпні - вересні 2019 підтверджується наданими доказами, а також за умови обізнаності щодо обмежень представника споживача в частині розпорядження коштами підприємства в межах 50 000,00 грн. під час укладення та виконання Договору, продовжував на свій ризик постачати воду понад договірний обсяг, достовірно будучі обізнаним про необхідність оплати такого обсягу за подвійним тарифом та перевищення належних до сплати сум погоджених відповідачем обсягів подачі води за Договором.

В свою чергу, суд зазначає, що за змістом Договору № Ю/833, а саме п.п. 1.1., 1.2, 2.3., 2.4., 4.1. (п.п. 4.1.1.), 4.2. (п.п. 4.2.6.), 5.3, 5.4., 5.5. зобов`язанню постачальника з подачі споживачу води у погоджених сторонами обсягах (плановий обсяг споживання води) кореспондується обов`язок споживача оплачувати постачальнику за узгодженими тарифами загальний обсяг поданої води, який визначається на підставі показань приладів обліку, та фіксується в двосторонньому акті приймання-передачі води.

Також судом звертається увага, що відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто позивач, здійснюючи господарську діяльність, однією зі складових якої є укладення господарських договорів, мав передбачити пов`язані із цим ризики, зокрема, наявність реальної можливості виконання умов спірного договору, а саме щодо здійснення фактичної оплати обсягів поданої води у строк, визначений умовами договору, виходячи з можливості фактичного виконання споживачем розрахунків з постачальником та наявних у останнього вільних грошових ресурсів, зокрема, мав враховувати обмеження представника споживача щодо погодження планових обсягів води та граничних погоджених до розпорядження сум в межах 50000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги факт укладення спірного Договору від імені Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України представником - директором Херсонської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» Міністерства аграрної політики та продовольства України Ляшенко О.Є. з обмеженням повноважень, наданих Довіреністю, схвалення цього Договору Державним підприємством в межах 50000,00 грн., та фактичної оплати відповідачем договірного (планового) обсягу води, суд зазначає, що правові підстави для задоволення позовних вимог про оплату обсягу перекачаної неочищеної води з річки Дніпро водогоном «Дніпро-Миколаїв», що перевищує договірний, задоволенню не підлягають.

З огляду на висновки суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за подачу води за Договором № Ю/833 на перекачку неочищеної води з річки Дніпро водогоном «Дніпро-Миколаїв» в сумі 58987,84 грн., позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих за порушення строків виконання зобов`язань 7871,11 грн. пені, 16969,93 грн. процентів річних та 963,46 грн. втрат від інфляції також задоволенню не підлягають як похідні від основних позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Поряд із цим суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні статті 74 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову повністю з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 73-80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 02 серпня 2021.

Суддя А.М.Селівон