РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.08.2021Справа № 910/4642/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Лаврова В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовіс ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа Фід»

про стягнення 403968,39 грн,

за участі представників:

від позивача - Демченко М.М. (уповноважені представники);

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бовіс ЛТД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа Фід» про стягнення 403968,39 грн.

В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначив, що 08.05.2019 між ТОВ «Бовіс ЛТД» та ТОВ «Константа Фід» було укладено Договір поставки №19/08 відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити товар, а відповідач його прийняти та оплати на умовах та в порядку визначеному договором. Зазначає, що відповідач в порушення умов договору не здійснив розрахунок за поставлений товар у повному обсязі, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмір 403968,39 грн, яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Бовіс ЛТД» просить стягнути на свою користь.

Відповідач, протягом усього часу розгляду справи відзиву на позов не подав, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бовіс ЛТД» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Константа Фід» (відповідач, покупець) укладено Договір поставки №19/08 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити й передати у власність покупця зернові культури (пшениця групи Б, 4-5 і 6 клас; кукурудза 3 клас; ячмінь 3 клас, тритікале 3 клас, соєві боби, горох 3 клас, овес 4 клас, жито 4 клас), а також продукти переробки зерна (виробництво Україна) та макуху соняшникову та соєву, шрот соняшниковий та соєвий, олія соєва та соняшникова, соя полножировая (виробництво Україна), іменовані надалі «Товар», а покупець прийняти й оплатити поставлений товар у порядку та на умовах, визначених даним договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, асортимент, вартість за одиницю, кількість, якість, умови поставки, строк оплати товару покупцем обумоволюються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору, та товарно-супровідних документах на кожну окрему партію товару.

Згідно з п. 3.10. договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, у строк зазначений у специфікаціях.

У п. 3.11. договору визначено, що право власності на товар і ризи випадкової загибелі товару переходять від постачальника до покупця після підписання сторонами видаткової накладної.

Пунктом 4.1. договору визначено, що ціна по кожному найменуванню і на кожну партію товару вказується у специфікаціях до даного договору та в накладних на кожну партію товару. Зміна ціни допускається за узгодженням сторонами.

Відповідно до п. 4.2., 4.3. договору оплата за товар проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах визначених у специфікації до даного договору. Оплата за товар вважається здійсненою, з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.

Даний договір набуває сили з моменту його підписання уповноваженими на те особами й діє до 31.12.2019 року. Після підписання даного договору всі попередні переговори вважаються недійсними.

Відповідно до умов договору позивачем та відповідачем підписано низку Специфікацій до договору, зокрема, №№1-94, в яких сторони дійшли згоди щодо умов поставки товару, зокрема найменування товару, його кількості та ціни, порядку оплати, строку поставки та умов поставки.

На виконання умов договору позивачем у період з травня 2019 по червень 2020 здійснювалась поставка, а відповідачем приймався та оплачувався обумовлений договором товар, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних, які підписані представниками сторін без будь-яких зауважень щодо якості, кількості та строку поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, у червні 2020 відповідач відповідно до видаткових накладних №РН-0000078 від 26.06.2020, №РН-0000079 від 26.06.2020, №РН-0000080 від 27.06.2020 та №РН-0000081 від 29.06.2020 отримав обумовлений договором товарна загальну суму 450015,66 грн., проте оплату здійснив лише частково, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 403968,39 грн.

29.01.2021 позивачем на адресу відповідача претензію/вимогу про стягнення заборгованості, в якій повідомив про наявність заборгованості останнього за поставлений товар в розмірі 403968,39 грн, що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків від 31.12.2020, та просив Товариство з обмеженою відповідальністю «Константа Фід» погасити наявну заборгованість у строк протягом 10 днів з моменту отримання даної претензії.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст.265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Заборгованість відповідача за поставлений товар у розмірі 403968,39 грн підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, Актом звірки взаємних розрахунків та платіжними дорученнями на оплату отриманого товару.

Враховуючи, що позивачем в ході розгляду справи належними та допустимими доказами підтверджено факт поставки товару, а відповідачем під час розгляду справи не надано жодних доказів на спростування наявності заборгованості та не подано жодних доказів щодо погашення відповідної заборгованості, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа Фід» (01001, м. Київ, пров. Тараса Шевченка, буд. 13, кв. 39; ідентифікаційний код 40969881) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовіс ЛТД» (84162, Донецька обл., Слов`янський р-н, смт. Черкаське, вул. Піонерська, буд. 30; ідентифікаційний код 42779699) суму основної заборгованості в розмірі 403968 (чотириста три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн 39 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 6059 (шість тисяч п`ятдесят дев`ять) грн 53 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 04.08.2021.

Суддя Я.В. Маринченко