Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/463/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Столяренко А.А. - керівник, виписка від 20.09.2016;

від відповідача: Верчук М.В., довіреність від 11.01.2021;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортуна 136" (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Рута-С" (м.Житомир)

про стягнення 21414,45грн,

з перервами в судових засіданнях з 19.07.2021 до 27.07.2021 та з 27.07.2021 до 29.07.2021 згідно із ст.216 ГПК України.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортуна 136" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім "Рута - С" про стягнення 21414,45грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як співвласник нежитлового приміщення багатоквартирного будинку, не сплачував внески на управління та обслуговування будинку за період з 01 липня 2017 по 19 грудня 2019, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 21414,45грн.

Ухвалою господарського суду від 24.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.06.2021. Розгляд справи неодноразово відкладався.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що ТОВ ТД "Рута-С" за адресою вул.Небесної Сотні, 72 господарської діяльності не здійснювало, оскільки об`єкт нерухомості, з моменту його придбання відповідачем 26.06.2017, був переданий в оренду ТОВ "Сніговик-24", а в подальшому орендар викупив нежитлове приміщення. Також вказує, що ОСББ "Фортуна 136" було створено співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: вул.Небесної Сотні, 108/56 у м.Житомирі, однак вул.Небесної Сотні,108/56 та вул.Небесної Сотні, 72 це дві різних юридичних адреси, а відтак і два різних будинки. Посилаючись на зазначене, відповідач ставить під сумнів законність вимог позивача, оскільки рішення співвласників будинку по вул.Небесної Сотні 108/56 не є легітимним для співвласників будинку по вул.Небесної Сотні, 72 (а.с.85-86).

Крім того, 27.07.2021 відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.118).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу №1 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м.Житомир, вул.Небесної Сотні 108/56 А від 11.05.2016 було вирішено створити Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортуна 136" (а.с.13-14).

05.07.2016 проведено державну реєстрацію ОСББ "Фортуна 136" як юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.46).

Відповідно до Статуту ОСББ "Фортуна 136" метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом.

Завданням та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав власників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, Статуту та інших документів, прийнятих органами управління ОСББ та пов`язаних з діяльністю об`єднання (пункт 2.4 Розділу 2 Статуту ОСББ "Фортуна 136").

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Рута-С" в період з 26.06.2017 по 17.12.2019 було власником нежитлового приміщення магазину загальною площею 175,9кв.м, яке знаходиться по вулиці Небесної Сотні, 72 у м.Житомирі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та договорами купівлі-продажу приміщення від 26.06.2017 та від 17.12.2019 (а.с.26-27, 103, 93-94, 101-102).

Відповідно до інформації, викладеної у листі від 24.05.2021 за вих.№1000/11 Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 21.06.1984 №136 одноповерховому житловому будинку по вул.Московська, 108 надано нову адресу вул.Московська, 72, цим же рішенням була змінена нумерація вулиці Московської, де останній будинок мав адресу 112/54, а 76/54. Розпорядженням виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 05.02.1985 №23 житловому будинку надано нову адресу - вул.Московська, 108/56-а. Рішенням Житомирської міської ради від 18.06.2014 №680 "Про перейменування вул.Московська на вул.Небесної Сотні" перейменовано вул.Московську на вул.Небесної Сотні без змін нумерації. Згідно наявних у департаменті картографічних матеріалів різних років, житловий будинок по вул.Небесна Сотня (Московська), 108/56-а, та вулиця Небесної Сотні (Московська), 72 фактично є одним і тим же житловим будинком (а.с.66).

Як вбачається із протоколу №3 загальних зборів ОСББ "Фортуна 136" від 12.05.2017 року, питанням №1 порядку денного визначено затвердити розмір внесків на обслуговування будинку, строки оплати внесків, відповідно до якого внесок на 2017 рік складає 4,00грн за 1м.кв. загальної площі для житлових приміщень та 3,40грн для нежитлових приміщень із терміном сплати до 20 числа після звітного місяця (а.с.15).

Рішенням загальних зборів ОСББ "Фортуна 136", оформленим протоколом №6 від 02.12.2017 затверджено, що з 01.02.2018 щомісячний розмір внесків на утримання будинку становить: 5,50рн за 1кв. м загальної площі квартири та 4,35грн за 1 кв.м. для нежитлових приміщень (а.с.18).

На думку позивача, відповідач, як власник нежитлового приміщення загальною площею 175,9кв.м., яке знаходиться за адресою: вул.Небесної Сотні, 108/56 А, має обов`язок щодо сплати позивачу щомісячних внесків за утримання зазначеного приміщення.

Відповідно до прийнятих загальними зборами рішень, позивачем нараховані ТОВ ТД "Рута-С" внески на управління, утримання та обслуговування будинку у загальній сумі 21414,45грн за період з 01.07.2017 по 19.12.2019.

Однак відповідачем не виконано обов`язку зі сплати обов`язкових платежів, встановлених загальними зборами ОСББ, в сумі 21414,45грн.

26.03.2019 та 25.07.2019 відповідачу було направлено досудові вимоги від 25.03.2019 та від 24.07.2019 про погашення заборгованості, які залишені останнім без відповіді та задоволення (а.с.21-22).

Невиконання ТОВ ТД "Рута-С" зобов`язань в частині своєчасної оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2017 по 19.12.2019 стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості в примусовому порядку.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, надавши правову оцінку правовідносинам, які склались між сторонами, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст.385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Згідно із ст.1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Стаття 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" надає наступні визначення:

- багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна;

- нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна;

- співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

Статтею 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.

Статтею 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно із ст.7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані, зокрема, виконувати рішення зборів співвласників.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Статтею 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають, у тому числі, витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Відповідно до ст.20 Закону "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що у спірний період з 01.07.2017 по 16.12.2019 відповідачу на праві власності належало нежитлове приміщення загальною площею 175,9кв.м, що знаходиться за адресою вул.Небесної Сотні 108/56А (Небесної Сотні, 72).

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

У матеріалах справи міститься кошторис ОСББ "Фортуна 136" (Додаток №1 до протоколу №3 від 12.05.2017 загальних зборів ОСББ "Фортуна 136) складової вартості послуг для нежитлових приміщень за період з травень-грудень 2017 із найменуванням послуг, а саме: прибирання підвалу, техповерху та покрівлі - 0,45грн; прибирання прибудинкової території - 0,00грн; технічне обслуговування та поточний ремонт внутрібудинкових інженерних мереж (водопостачання, водовідведення та каналізації, електропостачання та теплопостачання) - 2,45грн; капітальний ремонт та резервний фонд - 0,50грн; прибирання сходових клітин - 0,00грн; ТО ліфтів - 0,00грн; обслуговування димвентканалів - 0,00грн; освітлення місць загального користування - 0,00грн (а.с.17).

До матеріалів справи також долучено складові внесків на управління, утримання та обслуговування 1 квадратного метра загальної площі нежитлових приміщень в будинку ОСББ "Фортуна 136" з 01.02.2018 (Додаток №3 до протоколу №6 загальних зборів ОСББ "Фортуна 136" від 02.12.2017 ) із найменуванням послуг, а саме: технічне обслуговування внутрішньобудинкових інженерних мереж (водопостачання, водовідведення, вентиляційних каналів) - 1,25грн; поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових інженерних мереж будинку водопостачання водовідведення, вентиляційних каналів та шахт - 1,95грн; капітальний ремонт внутрішньобудинкових інженерних мереж будинку - 0,50грн; утримання прибудинкової території (прибирання та ремонт) - 0,30грн; прибирання підвалів, техповерху, покрівлі - 0,15грн; управлінські та господарські витрати - 0,20грн; технічне обслуговування ліфтів - 0,00грн; енергопостачання ліфтів - 0,00грн; освітлення місць загального користування - 0,00грн; прибирання сходових клітин - 0,00грн. (а.с.20).

Відповідно до положень ст.10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

Так, станом на момент ухвалення рішення у цій справі, у матеріалах справи відсутнє рішення, яке набрало законної сили про скасування, визнання недійсними рішень загальних зборів співвласників, у тому числі, з підстав їх неповноважності, порушення порядку скликання, неналежного оформлення тощо.

Отже, такі рішення, допоки не доведено протилежне, вважаються такими, що прийняті відповідно до статуту, і є відповідно обов`язковими до виконання усіма співвласниками.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові ВС від 06.07.2018 по справі №910/582/17.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу наведених положень Цивільного кодексу України та законів України в їх системному взаємозв`язку суд вбачає, що кожний власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку.

Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, ст.322 ЦК України та ч.2 ст.7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Враховуючи, що відповідач у період з 01.07.2017 по 16.12.2019 був власником приміщення, яке розташоване у житловому будинку, в якому створено ОСББ, останній зобов`язаний сплачувати вартість відповідних послуг з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно з ст.16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до п.п.3.3.9 статуту ОСББ, виключно до компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати внесків і платежів співвласників.

У даному випадку, рішенням загальних зборів ОСББ "Фортуна 136", оформленим протоколом №3 від 12.05.2017, затверджено строк оплати внесків, а саме: до 20 числа після звітного місяця.

Однак відповідач порушив свої зобов`язання і не сплатив позивачу внески на обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2017 по 16.12.19 на загальну суму 21414,45грн.

Матеріалами справи доведено факт наявності заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Рута-С" перед ОСББ "Фортуна 136" за період з 01.07.2017 по 16.12.2019 у розмірі 21414,45грн.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати послуг на управління та обслуговування будинку встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 21414,45грн є правомірними.

Разом з тим, суд враховує, що відповідач подав заяву від 27.07.2021, у якій просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

З приводу вказаної заяви відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст.267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що строк виконання відповідачем зобов`язання (яке полягало у оплаті позивачу вартості внесків на управління та обслуговування будинку), передбачено у протоколі №3 загальних зборів (а.с.15), а саме: до 20 числа після звітного місяця, тобто

- за липень 2017 року строк для оплати сплинув 20.08.2017. Таким чином перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто з 21.08.2017 по 21.08.2020;

- за серпень 2017 року строк для оплати сплинув 20.09.2017; перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями серпня 2017 року починається з 21.09.2017 по 21.09.2020;

- за вересень 2017 року строк для оплати сплинув 20.10.2017; перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями вересня 2017 року починається з 21.10.2017 по 21.10.2020;

- за жовтень 2017 року строк для оплати сплинув 20.11.2017; перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями жовтня 2017 року починається з 21.11.2017 по 21.11.2020;

- за листопад 2017 року строк для оплати сплинув 20.12.2017; перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями листопада 2017 року починається з 21.12.2017 по 21.12.2020;

- за грудень 2017 року строк для оплати сплинув 20.01.2018; перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями грудня 2017 року починається з 21.01.2018 по 21.01.2021;

- за січень 2018 року строк для оплати сплинув 20.02.2018; перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями січня 2018 року починається з 21.02.2018 по 21.02.2021;

- за лютий 2018 року строк для оплати сплинув 20.03.2018; перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями лютого 2018 року починається з 21.03.2018 по 21.03.2021;

- за березень 2018 року строк для оплати сплинув 20.04.2018; перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями серпня 2018 року починається з 21.04.2018 по 21.04.2021.

Разом з тим, позивач звернувся з даним позовом до суду 27.04.2021 (а.с.1).

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла за період з липня 2017 по березень 2018 року включно.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, яка викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Частиною 5 ст.267 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі, коли суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту.

Позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності не заявлено.

Жодних поважних причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи встановлення судом факту порушення відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати внесків за період 01.07.2019 по 16.12.2019, але приймаючи до уваги, що позовна давність щодо частини заявлених вимог спливла, і про це зробив заяву відповідач, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності позивачем не подано, у задоволенні вимог про стягнення вартості послуг на управління та обслуговування будинку за період з липня 2017 по березень 2018 року на суму 5716,13грн слід відмовити.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.04.2018 по 16.12.2019 на суму 15698,32грн заявлені в межах строку позовної давності та підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про недоведеність позивачем обставин з надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, слід зазначити, що підставою позову у справі є невиконання відповідачем, як співвласником, своїх обов`язків зі сплати ОСББ внесків та платежів у розмірах, затверджених загальними зборами ОСББ, рішення яких відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" є обов`язковими для всіх співвласників.

При цьому, кошти, які позивач просить стягнути з відповідача - це платежі і внески на утримання як самого будинку (від даху до підземних комунікацій), прибудинкової території, ремонтів і переоснащень спільного майна ОСББ, тому спір у даній справі не пов`язаний із документальним підтвердженням надання ОСББ послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 22.05.2018 у справі № 910/12065/17.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність обов`язку сплачувати внески на управління та утримання будинку, оскільки між сторонами не укладено відповідний договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, з огляду на наступне.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Положеннями ст.ст.20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості.

Із зазначених положень закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Послуги позивача надаються відповідачу не з утримання належного йому на праві власності нежитлового приміщення, а з управління багатоквартирним будинком в цілому, а відповідач в силу статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зобов`язаний пропорційно займаній площі відшкодовувати витрати позивача на ці послуги.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Заперечення відповідача, які викладені відзиві на позовну заяву, що рішення співвласників будинку по вул.Небесної Сотні, 108/56 не є легітимним для мешканців (співвласників) будинку по вул.Небесної Сотні, 72, оскільки це дві різні адреси та два різні будинки, спростовуються наявними в матеріалах справи документами, а саме: відповіддю Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 24.05.2021 за №1000/11, з якої вбачається, що житловий будинок по вул.Небесної Сотні, 108/56-а та вул.Небесної Сотні, 72 фактично є одним і тим же житловим будинком (а.с.66).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ст.ст.13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Відповідач, позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню на суму 15698,32грн заборгованості по внесках на обслуговування будинку. Суд відмовляє в позові в частині стягнення 5716,13грн.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, оскільки він своїми діями спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортуна 136" до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Рута-С" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Рута-С" (10001, м.Житомир, вул.Кооперативна, 12, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортуна 136" (10029, м.Житомир, вул.Небесної Сотні 108/56А, кв.136 )

- 15698,32грн заборгованості по внесках на обслуговування будинку;

- 2270,00грн судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 5716,13грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 06.08.21

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- у справу

2,3- сторонам