ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" липня 2021 р. м. Вінниця Cправа № 902/166/21

Господарський суд Вінницької області:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Шейгець І.В.

за відсутності представників сторін

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН", вул. Набережна, буд. 33,с. Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київська область, 08170, код - 42313541

до: Фізичної особи-підприємця Романчук Людмили Михайлівни, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

про стягнення 32 968,32 грн

В С Т А Н О В И В :

25.02.2021 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 22.02.2021 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" до Фізичної особи-підприємця Романчук Людмили Михайлівни про стягнення 32 968,32 грн заборгованості з яких, 29 771,20 грн основного боргу, 1 555,12 грн пені, 388,78 грн 3% річних та 1 555, 12 грн інфляційних втрат за договором купівлі-продажу № 10 від 26.03.2019 року.

Ухвалою суду від 02.03.2021 року відкрито провадження у справі № 902/166/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

19.04.2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву (б/н від 19.04.2021 року) (вх.канц. № 01-34/3630/21), в якому останній зазначає про часткове погашення заборгованості в сумі 5 000,00 грн. При цьому, відповідач просить суд про надання можливості повного погашення заборгованості перед позивачем в сумі 24 771,20 грн у строк протягом 60 днів.

Ухвалою суду від 29.04.2021 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 19.05.2021 року.

07.05.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (б/н від 05.2021 року), в якій останній підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 26 068,32 грн заборгованості за поставлений товар, з яких 22 871,20 грн основного боргу та 3 197,19 грн штрафних санкцій, 2 270,00 грн витрат зі сплати судового збору та 8 000,00 грн оплати послуг з правничої допомоги.

11.05.2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про виправлення описки в позовній заяві (б/н від 07.05.2021 року), в зв`язку з невірним зазначенням адреси місцезнаходження позивача.

14.05.2021 року від відповідача до суду надійшла заява (б/н від 14.05.2021 року) (вх.канц. № 01-34/4353/21), в якій останній просить суд відкласти судове засідання на іншу дату в зв`язку перебуванням на лікарняному.

17.05.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (б/н від 12.05.2021 року).

17.05.2021 року представником позивача до суду подано заяву (б/н від 12.05.2021 року) в якій останній просить суд проводити судове засідання без його участі.

В судовому засіданні 19.05.2021 року судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/166/21 на 08.06.2021 року о 11:30 год.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

Також, ухвалою суду від 20.05.2021 року задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" (б/н від 07.05.2021 року) про виправлення описки.

07.06.2021 року до суду від відповідача надійшла заява (б/н від 07.06.2021 року) (вх.канц. № 01-34/5168/21) про відкладення судового засідання на іншу дату в зв`язку з перебуванням на лікарняному.

07.06.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява (б/н від 07.06.2021 року) (вх.канц. № 01-34/5190/21) про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 21 068,39 грн заборгованості за поставлений товар, 2 270,00 грн судового збору та 8 000,00 грн витрат понесених на правничу допомогу.

В судовому засіданні 08.06.2021 року судом постановлено ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/166/21 на 22.07.2021 року, які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

21.07.2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (б/н від 20.07.2021 року) в якій останній зазначає, що відповідачем погашено основний борг за договором купівлі-продажу № 10 від 26.03.2019 року в сумі 29 771,20 грн. Також в заяві, останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 253,29 грн пені, 388,78 грн 3% річних та 1 555, 12 грн інфляційних втрат.

21.07.2021 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 21.07.2021 року), в якому останній зазначає, що відповідачем погашено заборгованість в сумі 29 771,20 грн та просить суд закрити провадження у справі № 902/166/21. В якості додатків до клопотання додано платіжні доручення № 4418 від 22.02.2021 року на суму 2 000,00 грн, № 4390 від 27.01.2021 року на суму 2 000,00 грн, № 216 від 14.07.2021 року на суму 13 000,00 грн, № 213 від 07.07.2021 року на суму 871,20 грн, № 51 від 16.03.2021 року на суму 2 000,00 грн, № 198 від 22.06.2021 року на суму 1 000,00 грн, № 183 від 16.06.2021 року на суму 1 000,00 грн, № 140 від 12.05.2021 року на суму 2 000,00 грн, № 150 від 19.05.2021 року на суму 1 000,00 грн, № 163 від 28.05.2021 року ан суму 1 000,00 грн, № 168 від 28.05.2021 року на суму 1 000,00 грн, № 4451 від 10.03.2021 року на суму 1 000,00 грн, № 127 від 30.04.2021 року на суму 1 900,00 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2021 року закрито провадження у справі № 902/166/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" в частині вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Романчук Людмили Михайлівни 29 771,20 грн основного боргу за договором купівлі-продажу № 10 від 26.03.2019 року. Також даною ухвалою повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" з Державного бюджету України 2 049,87 грн судового збору сплаченого за платіжним дорученням № 1326 від 19.02.2021 року.

В судовому засіданні 22.07.2021 року представники сторін правом участі не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Зважаючи на вищевикладене, судом враховано наступне.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень"для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ес рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"), це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Романчук Людмилою Михайлівною взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу № 10 від 26.03.2019 року, в частині оплати поставленого товару, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

З метою захисту своїх прав та законних інтересів Товариство з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" звернулась з позовом до суду про стягнення з Фізичної особи-підприємця Романчук Людмили Михайлівни про стягнення 29 771,20 грн основного боргу, 1 555,12 грн пені, 388,78 грн 3% річних та 1 555, 12 грн інфляційних втрат за договором купівлі-продажу № 10 від 26.03.2019 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти наявності боргу за умовами договору купівлі-продажу № 10 від 26.03.2019 року та посилається на обставини, які виникли незалежно від нього, зокрема локдаун у 2020-2021 роках, в зв`язку з чим останній не мав можливості погасити заборгованість.

При цьому відповідач зазначає, що заборгованість за умовами укладеного договору становить 24 771,20 грн та зобов`язується її погасити.

Також, відповідач зазначає, що строк договору купівлі-продажу № 10 від 26.03.2019 року закінчився.

У відповіді на відзив позивач підтримує заявлені позовні вимоги та зазначає, що відповідно п. 7.2 Договору, договір автоматично пролонгується на кожен наступний календарний рік. Кількість пророгацій не обмежена.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 26.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Романчук Людмилою Михайлівною (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 10.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник бере на себе обов`язки продавати, а Покупець приймати та сплачувати товари (харчові добавки та спеції до харчової промисловості) "товар", у кількості, асортименті та цінам, вказаним в видаткових накладних або товаро-транспортних накладних, які є невід`ємними частинами Договору.

Загальна вартість договору складається з сумарної вартості всіх поставок, вказаних у відповідних видаткових накладних (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору асортимент, кількість та ціна одиниці товару (з урахуванням ПДВ) визначаються за взаємним попереднім погодженням Сторін та вказуються в накладних (видаткових, товаро-транспортних, або інших), оформлених на передачу Постачальником товару Покупцю. Накладні окрім функцій накладних виконують роль Специфікацій до договору.

Попереднє погодження Сторін передбачає погодження за допомогою електронного листування. Сторони також визнають, що електронне листування, що здійснюються між ними, має доказову силу і може використовуватися в якості письмового доказу при вирішенні суперечок. Під електронним листуванням мається на увазі обмін письмовими повідомленнями (листами) за допомогою засобів електронного зв`язку між електронними поштовими скриньками (е- mail), вказаними у реквізитах до цього договору (п. 2.1.1. Договору).

Прийняття товару Покупцем підтверджує згоду сторін з указаним у накладних асортиментом, кількістю та ціною, проданого йому Постачальником товару (п. 2.2. Договору).

Згідно п. 2.3. Договору ціни на товар встановлюються згідно прайс-листа Постачальника. Ціна товару, яка узгоджена сторонами, є звичайною ціною. В разі зміни цін, Постачальник за 14 календарних днів попереджає Покупця шляхом надання прайс- листа з новими цінами шляхом надсилання на електронну адресу, вказану у п.2.1.1. Договору.

Право власності на товар та всі ризики по товару, в тому числі ризики загибелі, втрати, розкрадання, пошкодження, зіпсування та інші, переходять до Покупця в момент передачі йому товару або його перевізнику та підписання відповідної накладної, яка підтверджує передачу Постачальником товару Покупцю (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору товар, що постачається Покупцю на умовах даного договору, підлягає оплаті на наступних умовах та у наступні строки: з відстроченням платежу не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару від Постачальника.

Усі розрахунки між сторонами по даному договору проводяться виключно в національній валюті України - гривні. Оплата товару здійснюється Покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (пп. 3.2, 3.3. Договору).

Згідно п.4.1 Договору товар може передаватись Покупцю двома способами - шляхом його самовивозу Покупцем або уповноваженим ним перевізником, або шляхом його доставки Постачальником у вказаний Покупцем пункт призначення товару. Конкретний з цих двох способів передачі товару сторони обирають за взаємним погодженням в порядку, передбаченому п.2.1.1 Договору окремо для кожної партії товару або для поставки всього товару чи на певні строки.

Передача товару здійснюється на підставі наданої Покупцем заявки згідно п.2.1.1 Договору, в якій він указує Постачальнику асортимент та кількість товару в партії, яку він бажає одержати, та день на який надається заявка. Цю заявку Покупець зобов`язаний надати Постачальнику до бажаної дати отримання товару не менше ніж за три робочих дні плюс час, необхідний для доставки товару (п. 4.4.Договору).

Сторони несуть одна перед одною відповідальність у відповідності з чинним законодавством України і умовами цього договору (п.5.1 Договору)

За кожен день прострочення оплати товару, згідно п. 3.1 Договору, Покупець окрім відшкодування збитків, зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період прострочення розрахованої за кожен день прострочення платежу та нарахованої на суму заборгованості. (п. 5.2 Договору)

Цей Договір набуває чинності з дати укладання та діє до 31.12.2019 року. (п.7.5 Договору)

У випадку, якщо на момент закінчення строку дії Договору у Покупця залишаються невиконаними зобов`язання, що вказані у цьому договорі, чинність договору лише у відношенні таких зобов`язань, що забезпечують їх виконання та відшкодування збитків автоматично продовжуються для їх виконання (п.7.5.Договору)

На виконання укладеного договору, Постачальником здійснено поставку Покупцю товару на загальну суму 178 247, 40 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №104 від 27.06.2019 року, № 189 від 15.11.2019 року, № 196 26.11.2019 року, № 52 від 24.03.2020 року, №60 від 10.04.2020 року, № 92 від 01.06.2020 року, № 169 від 03.09.2020 року, №207 від 07.10.2020 року, № 4390 від 27.01.2021 року.

Відповідачем проведено частково розрахунок за поставлений товар в сумі 148 476,20 грн.

22.12.2020 року позивачем на адресу відповідача надіслано претензію (вих. № 22_1) з вимогою сплати заборгованості за поставлений товар.

Таким чином, сума основної заборгованості ФОП Романчук Людмили Михайлівни перед ТОВ "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" становить 29 771,20 грн (178 247,40 грн - 148 476,20 грн).

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся до суду.

Разом з тим, ухвалою суду від 22.07.2021 року закрито провадження у справі № 902/166/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" в частині вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Романчук Людмили Михайлівни 29 771,20 грн основного боргу за договором купівлі-продажу № 10 від 26.03.2019 року.

Також, даною ухвалою повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" з Державного бюджету України 2 049,87 грн судового збору сплаченого за платіжним дорученням № 1326 від 19.02.2021 року.

Судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 253,29 грн пені, 388,78 грн 3% річних, за період з 16.06.2020 по 22.02.2021 рр. та 1 555, 12 грн інфляційних втрат, за період з 16.06.2020 по 22.02.2021 рр. (за заявою про зменшення розміру позовних вимог б/н від 20.07.2021 року), за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Вимоги позивача про застосування заходів відповідальності ґрунтуються на погоджених сторонами положеннях договору.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіркою за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора обрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що він виконаний позивачем арифметично вірно з огляду на що вимоги позивача у цих частинах підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Також, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 253,29 грн пені, за результатом чого суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що вимоги позивача про застосування заходів відповідальності ґрунтуються на погоджених сторонами положеннях договору.

За кожен день прострочення оплати товару, згідно п. 3.1 Договору, Покупець окрім відшкодування збитків, зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період прострочення розрахованої за кожен день прострочення платежу та нарахованої на суму заборгованості. (п. 5.2 Договору)

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіркою за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора обрахунку пені судом встановлено, що він виконаний позивачем арифметично вірно з огляду на що вимоги позивача пені в сумі 1 253,29 грн підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Як визначає ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин в сукупності, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.07.2021 року повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" з Державного бюджету України 2 049,87 грн судового збору сплаченого за платіжним дорученням № 1326 від 19.02.2021 року.

Отже, решту судових витрат позивача зі сплати судового збору в сумі 220,13 грн підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Також, судом розглянуто клопотання представника позивача (поданого разом із заявою про зменшення розміру позовних вимог б/н від 20.07.2021 року) про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн, за результатом розгляду суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.ст. 126, 129 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів розмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи 15.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "КОНОВАЛ ТА ТПАРТНЕРИ" (Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг), з умовами п. 1.1 Замовник доручає Виконавцю, а Виконавець бере на себе зобов`язання про надання Замовнику за плату юридичних послуг, зокрема представництво та захист інтересів Замовника з питань стягнення з Фізичної особи-підприємця Романчук Людмили Михайлівни грошових коштів, у зв`язку з невиконанням останньою умов договору купівлі-продажу від 26.03.2019 № 10.

Виконавець приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту з наступних правових питань та у таких обсягах: представництво Клієнта з будь-яких питань перед органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, органах нотаріату, прокуратури, судах (в т.ч. загальної юрисдикції, господарських, адміністративних, третейських судах) усіх інстанцій, органах МВС та в інших правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, боржнику, стягувану, свідку, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, і т.ін., у тому числі здійснювати захист інтересів Клієнта у якості його представника (п. 1.2.1 Договору).

Вартість послуг Виконавця за цим договором становить 8 000,00 грн без ПДВ, що оплачуються Замовником наступним чином:

- 50% вартості послуг, тобто 4 000,00 грн протягом 5-ти робочих днів з дня укладення Договору;

- остаточний платіж у розмірі 50% вартості послуг, тобто 4 000,00 грн протягом 5-ти робочих днів з дня отримання інформації щодо наявності ухвали Господарського суду Вінницької області про відкриття провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" до Фізичної особи-підприємця Романчук Людмили Михайлівни (п. 4.1 Договору).

Об`єм та вартість наданих послуг визначається у відповідному акті наданих послуг. В разі відсутності заперечень до якості та об`єму наданих послуг, Клієнт зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання акту наданих послуг повернути його Виконавцю. В разі наявності заперечень або інших претензій до якості та об`єму наданих послуг Клієнт протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання акту виконаних робіт зобов`язаний письмово повідомити про це Виконавця, в іншому випадку послуги вважаються такими, що прийняті Клієнтом в повному обсязі і без заперечень (4.2 Договору).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).

Також в матеріалах справи міститься платіжне доручення № 1327 від 19.02.2021 року на суму 4 000,00 грн та № 1370 від 05.03.2021 року, акт наданих послуг ТОВ "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" від 19.02.2021 року, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю Павлю А.А., серії ВА видане на підставі Рішення Ради адвокатів Волинської області № 1260 від 10.07.2020 року, ордер серії АС № 1015469 від 19.02.2021 року.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.

Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, зазначивши про їх не співмірність, долучено копію пенсійного посідчення.

Також, ФОП Романчук Л.М. у відповіді від 19.04.2021 року (вх. №01-34/3630/21) зазначено про неможливість своєчасного виконання зобов`язань через коронавірусні обмеження.

У Заяві від 14.05.2021 року відповідач зазначала про перебування на стаціонарному лікуванні та надала відповідну медичну довідку.

Суд враховує, що сума витрат на правову допомогу становить 25% ціни позову, адвокат участі у судових засіданнях не приймала, представництво обмежено підготовкою позовної заяви на 7 аркушах та доказів, відповіді на відзив, заяви про зменшення позовних вимог.

При цьому, вартість послуг адвоката в укладеному договорі та зафіксована у Акті наданих послуг від 19.02.2021 року, адвоката обмежена 8 000,00 грн та робота з надання консультацій, аналізом документів. підготовкою позову та розрахунку штрафних санкцій.

Інших актів з приводу надання правової допомоги сторонами не підписано.

Враховуючи ціну позову, надмірний розмір витрат на правову допомогу, порівняно з сумою вимог, належне виконання зі сторони відповідача основного зобов`язання, яке складає близько 90% вимог позивача, погіршення стану здоров`я відповідача, пенсійний вік та необхідність понесення додаткових витрат на лікування, суд вважає доведеним існування обставин надмірного розміру витрат на правову допомогу порівняно з ціною позову та майновим станом відповідача.

Покладення на ФОП Романчук Л.М. витрат на правову допомогу у повному обсязі становитиме надмірний тягар для особи. створить дисбаланс у правовідносинах сторін.

Суд також враховує, що майнові інтереси позивача у достатній мірі захищено шляхом стягнення штрафних санкцій та заходів відповідальності, а також компенсовано за рахунок повернення судового збору.

Тому, суд доходить про наявність виключних підстав для зменшення витрат на правову допомогу.

Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, а також враховуючи важкий майновий стан відповідача, виходячи з обставин даної справи, суд керуючись засадою пропорційності, статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати ТОВ "МПАЙСЕС ПРОДАКШН" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають зменшенню та розподілу частково у сумі 4 000,00 грн, які належить стягнути з відповідача.

Судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327, ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Романчук Людмили Михайлівни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙСЕС ПРОДАКШН" (вул. Набережна, буд. 33,с. Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київська область, 08170, код - 42313541) 388,78 грн - 3 % річних, нарахованих за період з 16.06.2020 по 22.02.2021 рр., 1 555,12 грн - інфляційних втрат, нарахованих за період з 16.06.2020 по 22.02.2021 рр., 1 253,29 грн - пені, нарахованої за період з 16.06.2020 по 22.02.2021 рр., 4 000,00 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу та 220,13 грн - відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

3. Судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн - залишити за позивачем.

4. Видати наказ після набранням судовим рішенням законної сили.

5. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та засобами електронного зв`язку за наступними адресами: , ; .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 02 серпня 2021 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Набережна, буд. 33, с. Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київська область, 08170)

3 - відповідачу (вул. Констянтинівська, буд. 37, кв. 48, м. Вінниця, 21000)