РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2021Справа № 910/4103/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Фермерського господарства "Вітаг"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство аграрної політики та продовольства України

про відшкодування шкоди в розмірі 375 000,00 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Бочкарьов О.В., в порядку самопредставництва;

від відповідача: Лопатнікова А.В., довіреність № 1180-К-Н-О від 05.03.2020;

від третьої особи: Штокман А.І., в порядку самопредставництва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство «Вітаг» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування шкоди в розмірі 375 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням позивачу шкоди у розмірі 375 000,00 грн. внаслідок бездіяльності відповідача, яка виразилась у не вчиненні дій передбачених п. 11 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва після отримання документів від позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

26.03.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 26.04.2021.

23.04.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 26.04.2021 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 17.05.2021.

05.05.2021 представником позивача подано відповідь на відзив.

У судове засідання 17.05.2021 представники сторін з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/4103/21 на 30 днів, залучено до участі у справі Міністерство аграрної політики та продовольства України в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, підготовче засідання відкладено на 07.06.2021.

У судове засідання 07.06.2021 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 29.06.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 29.06.2021 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 26.07.2021 представники учасників справи з`явились.

У судовому засіданні 26.07.2021 судом розпочато розгляд справи по суті.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання до 02.08.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 02.08.2021 представники учасників справи з`явились, представник третьої особи подав письмові пояснення, які залишені судом без розгляду, оскільки подані поза межами встановленого судом строку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи надав усні пояснення по суті спору.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 02.08.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Договору №41/27 195, укладеного 11.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноторг», як продавцем, та Фермерським господарством «Вітаг» (далі - позивач), як покупцем, останнім було придбано сільськогосподарську техніку, а саме: трактор ХТЗ-243К.20, вартістю 1 800 000,00 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 3677 від 27.06.2018, актом приймання-передачі від 27.06.2018 та свідоцтвом про реєстрацію машин серія НОМЕР_1 .

У серпні 2018 року, з метою отримання часткової компенсації вартості придбання: трактору ХТЗ-243К.20 за рахунок бюджетних коштів у відповідності до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 №130, Фермерським господарством «Вітаг» було подано до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач) відповідну заяву із документами.

Листом № 6 від 22.05.2019 позивач звернувся до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - третя особа) щодо наявності інформації для включення господарства до реєстру сільгосптоваровиробників з отримання часткової компенсації вартості за придбану техніку «ХТЗ-243К.20» у 2018 році, наданої АТ «Приватбанк», у відповідь на який третя особа повідомила, що колісний трактор «ХТЗ-243К.20», який був придбаний ФГ «Вітаг» у 2018 році, був відсутній в поданій АТ КБ «Приватбанк» інформації у 2018 році.

Позивач звернувся до відповідача із Листом від 06.02.2020, який отримано відповідачем 10.02.2020, у якому просив повідомити причини неотримання позивачем компенсації за придбаний колісний трактор «ХТЗ-243К.20» і на якій стадії знаходиться питання виплати компенсації фермерському господарству.

Листом вих. № 24 від 16.10.2020 позивач звернувся до відповідача із Претензією на суму 375 000,00 грн., у якій зазначив, що подана позивачем заява на отримання компенсації з необхідними документами банком не відхилена, треті особі, для виплати компенсації господарству, необхідна інформація не надана взагалі, а отже такими діями банком спричинено позивачу збитки на суму 375 000,00 грн., оскільки не виконано свою посередницьку функцію.

Відповідач, у відповідь на означену Претензію позивача, Листом № 20.1.0.0.0/7-201023/4310 від 17.11.2020, повідомив, що у 2018 році позивачем була придбана техніка, частина вартості якої відповідно до Порядку компенсується державою, за отриманням якої, позивач звернувся до банку 20.08.2018 з переліком документів, однак, у зв`язку з тим, що подані документи не були оформлені належним чином (що є підставою для відмови в виплаті компенсації), банк звернувся до позивача для усунення недоліків, після усунення яких, позивач подав до банку коректний перелік документів для отримання компенсації передбаченої порядком, але пізніше 05 грудня, що в свою чергу є недотримання строків подачі документів, встановлених п. 11 Порядку, у зв`язку з чим, компенсація ФГ «Вітаг» не була виплачена у відповідному бюджетному році. Відповідач зазначив, що єдиною можливістю для здійснення виплати компенсації є зміна процедури її отримання, передбаченої Порядком, в зв`язку з чим, банк звертався до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, у тому числі надавав дані щодо позивача, проте відповідь отримано не було. З огляду на викладене, відповідач зазначив, що у банку немає можливості виконати вимоги щодо виплати компенсації вартості сільськогосподарської техніки, оскільки банк не є розпорядником бюджетних коштів.

03.12.2020 позивач звернувся до відповідача із Листом від 03.12.2020, який отримано банком 08.12.2020, у якому позивачем поставлено ряд наступних питань відповідачу:

- які саме документи не були оформлені неналежним чином, яких документів не вистачало, що стало причиною відмови у виплаті компенсації? Хто саме та коли відмовив у виплаті, підстави, дата, номер вихідного документа його зміст?

- коли банк звертався до фермерського господарства для усунення недоліків, дата та номер вихідного документа, його зміст?

- коли фермерське господарство усунуло недоліки та які саме, дата та номер вихідного документа фермерського господарства, дата, номер вхідного в банк документа від фермерського господарства, його зміст?

- коли банк звертався до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та надавав дані по фермерському господарства для виплати компенсації, дата, номер вихідного документа його зміст?

- якщо банк стверджує, що фермерське господарство подало документи для компенсації після 05.12.2018 то чому банк не надіслав необхідні документи для виплати компенсації в міністерств в 2019 році та не звертався до фермерського господарства для надання будь-яких документів, якщо такі потрібні були?

У відповідь на означений Лист, банк Листом № 20.1.0.0.0/7-201209/6499 від 11.01.2021 повідомив, що у випадку виникнення в банку питань до поданого пакету документів, вся інформація доноситься до клієнта через менеджера у телефонному режимі, у зв`язку з чим, надати дату/номер вихідного документа не вбачається можливим, оскільки спілкування відбувається у телефонному режимі, а не шляхом надсилання офіційних листів. Банк зазначив, подання коректної заявки відбулось пізніше грудня, що в свою чергу є недотриманням строків подачі документів та зазначив, що листом від 11.12.2019 ввертався до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, у тому числі надав дані щодо позивача, однак отримав відмову у порушеному в листі питанні.

Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України листом № 3813-04/5095-07 від 01.02.2021, у відповідь на Лист позивача № 31 від 04.12.2020 повідомив, що Порядком не передбачена виплата компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за техніку і обладнання, які було придбано у 2018 році, за рахунок коштів передбачених у Державному бюджеті України на 2021 рік за програмою «Фінансова підтримка сільгосптоваровиробників» за напрямом «Часткова компенсація вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва».

Спір у справі виник у зв`язку із наявністю, на думку позивача, підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню завданих збитків, у зв`язку із не направленням до Мінагрополітики інформації, необхідної для отримання часткової компенсації за рахунок бюджетних коштів вартості придбання трактору ХТЗ-243К.20 у відповідності до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 №130.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що всупереч положень ГПК України, позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про завдання йому прямих збитків з боку АТ КБ «Приватбанк». Відповідач зазначає, що відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 №130, АТ КБ «Приватбанк» не є розпорядником грошових коштів, що виділяються в державному бюджеті для здійснення компенсації вартості сільськогосподарської діяльності техніки та обладнання вітчизняного виробництва, а отже обраний позивачем спосіб захисту щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» суми часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва є неналежним та не відповідає, зокрема ст. 5 ГПК України та ст. 16 ЦК України. Як зазначає відповідач, відповідно до порядку, на банки покладеного обов`язок з перевірки належного та повного оформлення документів сільськогосподарських товаровиробників, оскільки ці документи не передаються до Мінагрополітики, але відповідальність за належність оформлення поданих документів несе саме особа-заявник. Відповідач зазначає, що 20.08.2018 ФГ «Вітаг» звернулось до АТ КБ «Приватбанк» із заявкою для отримання часткової компенсації вартості техніки та обладнання та надало документи, в тому числі платіжні доручення, акт приймання-передачі техніки та довідку ДФС про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, проте, перевіривши подані ФГ «Вітаг» документи, АТ КБ «Приватбанк» виявлено невідповідність найменування техніки, вказаному в платіжних дорученнях, найменуванню техніки, зазначеному в Переліку техніки та обладнання, вартість яких частково компенсується за рахунок бюджетних коштів, оскільки в платіжних дорученнях зазначено «ХТЗ-243К.20 трактор колісний (двигун ЯМЗ-53645) з комплектом ЗІП», тоді як за Переліком наявний лише «Трактор ХТЗ-243К.20», що може свідчити про модифікацію трактора, що не входить до Переліку, а отже не відповідає йому. Також, відповідач зазначає, що довідка видана на 09.08.2018 і є дійсною протягом 10 календарних днів - до 19.08.20218, проте подана до відповідача така довідка - 20.08.2018, тобто після спливу строку її дії. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що про зазначені недоліки документів відповідач повідомив позивача в телефонному режимі, але нові документи позивачем подані не були, що унеможливило подання АТ КБ «Приватбанк» інформації позивача до Мінагрополітики, а отже вина в діях АТ КБ «Приватбанк», як і причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою та наслідками, відсутні, що в сукупності свідчить про неможливість притягнення до відповідальності відповідача за наслідки, що настали поза діями/бездіяльністю останнього.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

В даному випадку, як на підтвердження наявності протиправної поведінки та вини банку у завданні спірних збитків позивач вказує на те, що останнім в порушення покладених на нього згідно Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 №130, обов`язків не було передано до Мінагрополітики документів та інформації, необхідних для отримання Фермерським господарством часткової компенсації за рахунок бюджетних коштів вартості придбання трактору ХТЗ-243К.20.

Так, відповідно до п. 10 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 №130, в редакції діючій на момент виникнення спірних правовідносин, (надалі - "Порядок") часткова компенсація надається сільськогосподарським товаровиробникам на безповоротній основі за придбані техніку та обладнання, вартість яких зазначена в актах приймання-передачі та інших документах, що підтверджують оплату через державний банк або банк, у статутному капіталі якого 75 і більше відсотків акцій належить державі, у таких розмірах: 20 відсотків вартості (без урахування податку на додану вартість) - за придбані техніку та обладнання у грудні 2017 р.; 25 відсотків вартості (без урахування податку на додану вартість) - за придбані техніку та обладнання починаючи з 1 січня 2018 року.

Вартість техніки та обладнання, придбаних з 1 грудня поточного року, підлягає частковій компенсації за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на наступний рік.

Часткова компенсація не надається сільськогосподарським товаровиробникам, стосовно яких порушено справу про банкрутство та/або яких визнано банкрутами та/або які перебувають на стадії ліквідації, а також тим, що мають прострочену більше ніж шість місяців заборгованість перед державним бюджетом, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, що підтверджується відповідними органами.

У разі встановлення контролюючими органами факту незаконного отримання бюджетних коштів: кошти у сумі, що незаконно отримано, протягом місяця повертаються до державного бюджету; часткова компенсація не надається протягом трьох наступних бюджетних періодів.

Згідно із п. 11 Порядку для отримання часткової компенсації сільськогосподарські товаровиробники подають до державного банку або банку, у статутному капіталі якого 75 і більше відсотків акцій належить державі, через який здійснено придбання техніки та обладнання, заявки та підтвердні документи, а саме: копію платіжного доручення; акт приймання-передачі техніки та обладнання; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та/або машини (якщо техніка підлягає обов`язковій державній або відомчій реєстрації); довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів.

Заявки для отримання часткової компенсації вартості техніки та обладнання, придбаних до 1 грудня поточного року, подаються до 5 грудня поточного року за наявності поданих у повному обсязі підтвердних документів. Заявки для отримання часткової компенсації вартості техніки та обладнання, придбаних з 1 грудня поточного року, подаються до 1 березня наступного року.

Форма заявки для отримання часткової компенсації визначається Мінагрополітики.

Державний банк або банк, у статутному капіталі якого 75 і більше відсотків акцій належить державі, за згодою сільськогосподарського товаровиробника надає Мінагрополітики інформацію про сільськогосподарського товаровиробника, яка становить банківську таємницю або містить персональні дані, за формою, визначеною цим банком.

Відповідність заявника критерію, зазначеному у пункті 3 цього Порядку, декларується заявником у заявці для отримання часткової компенсації, форма якої затверджена Мінагрополітики. У разі надання недостовірної інформації сільськогосподарський товаровиробник повертає отримані бюджетні кошти і позбавляється протягом трьох років від дати виявлення такого порушення права на отримання часткової компенсації вартості техніки та обладнання.

Положеннями п. 12 Порядку встановлено, що Мінагрополітики на підставі наданої державними банками або банками, у статутному капіталі яких 75 і більше відсотків акцій належить державі, інформації про повне найменування, код згідно з ЄДРПОУ сільськогосподарського товаровиробника, вид і марку техніки та обладнання, повне найменування, код згідно з ЄДРПОУ виробника техніки та обладнання, вартість їх придбання, суму коштів, що підлягає частковій компенсації, формує реєстр сільськогосподарських товаровиробників, які придбали техніку та обладнання (далі - реєстр), та подає його Мінекономрозвитку.

У відповідності до п. 14 Порядку Мінагрополітики у межах обсягу відкритих асигнувань у місячний строк на підставі реєстру перераховує бюджетні кошти державному банку або банку, у статутному капіталі якого 75 і більше відсотків акцій належить державі, який протягом трьох банківських днів перераховує їх на поточні рахунки сільськогосподарських товаровиробників пропорційно визначеним у реєстрі сумам.

З огляду на викладені положення вбачається, що придбанням через банк обладнання, яке включено до Переліку вітчизняної техніки та обладнання для агропромислового комплексу, вартість яких частково компенсується за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого Комісією з формування переліку вітчизняної техніки та обладнання для агропромислового комплексу, вартість яких частково компенсується за рахунок коштів державного бюджету Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а саме: трактор ХТЗ-243К.20, позивачем було набуто права на отримання часткової компенсації за рахунок бюджетних коштів її вартості придбання, яке реалізується шляхом подання до Банку відповідної заяви та документів на отримання такої компенсації.

При цьому, відповідні положення Порядку, що регулюють реалізацію державної програми "Фінансова підтримка сільгосптоваровиробників" за напрямом "Часткова компенсація вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва", не надають Банку будь-яких повноважень на вирішення питання стосовно наявності у позивача як одержувача бюджетних коштів в розумінні положень Порядку, права на отримання компенсації за придбання тієї чи іншої техніки або обладнання, як і не надають повноважень щодо перевірки включення придбаного обладнання до Переліку вітчизняної техніки та обладнання для агропромислового комплексу, вартість яких частково компенсується за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого Комісією з формування переліку вітчизняної техніки та обладнання для агропромислового комплексу, вартість яких частково компенсується за рахунок коштів державного бюджету Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а виключно покладають на Банк фактичний посередницький обов`язок із зведення поданих потенційними одержувачами державних коштів за такою програмою документів та передання відповідної інформації до Мінагрополітики, як розпорядника державних коштів за такою програмою, для прийняття відповідного рішення про виплату компенсації шляхом формування реєстрів та перерахунку коштів.

Отже, у разі подання позивачем до відповідача заяви та документів з метою отримання часткової компенсації за рахунок бюджетних коштів вартості придбання трактору ХТЗ-243К.20 згідно Порядку у останнього виникне обов`язок з передання такої інформації до Мінагрополітики задля забезпечення можливості отримання позивачем таких коштів.

В той же час, як визнається учасниками справи, та в силу приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню, 20.08.2018 позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявкою для отримання часткової компенсації до якої долучив Довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів № 2544/14-29-17-43 від 09.08.2018, дійсну протягом 10 календарних днів до 19.08.2018, яка не була чинна станом на 20.08.2018 - дату звернення позивача із заявкою до відповідача, що свідчить про порушення позивачем вимог Порядку та не подання довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, передбаченої п. 11 Порядку.

Таким чином, оскільки позивачем порушено вимоги Порядку та не надано чинну довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, передбачену п. 11 Порядку, подальші дії банку не можуть свідчити про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями та понесеними збитками та відповідно позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення (збитків, порушення зобов`язань, причинно-наслідкового зв`язку між діями та понесеними збитками), а відтак відсутні підстави для стягнення збитків, як правового наслідку порушення зобов`язання, відповідно до ст. 22 ЦК України та ст.ст. 224, 225 ГК України, що є підставою для відмови у позові.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.08.2021

Суддя О.А. Грєхова