ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2021 р. Справа№ 910/19438/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Євсікова О.О.

Демидової А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

на рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2021

у справі № 910/19438/20 (суддя Босий В.П.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Ібадулліна Марата Равільовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

про стягнення 133 291,00 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В грудні 2020 року Фізична особа-підприємець Ібадуллін Марат Равільович звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення 133 291, 00 грн, з яких: 131 800, 00 грн - фактична вартість відправлення (чотири телефони Apple iPhone 11 Pro 256 Gb згідно вартості придбання за накладною № 237 від 01.07.2020); 756, 00 грн - провізна плата згідно з експрес-накладною від 22.07.2020 № 9940; 735, 00 грн - провізна плата згідно з експрес-накладною від 27.07.2020 № 3055.

Позовні вимоги обґрунтовано заподіянням позивачу збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень № 264933 від 11.02.2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.03.2021 (в редакції ухвали суду від 16.03.2021) позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на користь Фізичної особи-підприємця Ібадулліна Марата Равільовича збитки у розмірі 133 291 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що в матеріалах справи не міститься, а відповідачем не надано доказів отримання спірного вантажу позивачем або його уповноваженим представником, при цьому, відповідачем не спростовано твердження ФОП Ібадуллін М.Р. про втрату такого вантажу ТОВ «Нова Пошта» шляхом передачі його особі без належних на те повноважень.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 01.03.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірний товар було видано поштою правомірно уповноваженому представнику позивача на підставі п.п. 11.7, 11.8 Умов надання послуг ТОВ „НОВА ПОШТА".

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін. При цьому позивач посилається на те, що відповідачем не спростовано факту втрати вантажу шляхом передачі його особі без належних повноважень.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021 у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному справу № 910/19438/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 витребувано у господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19438/20 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 910/19438/20 до надходження даної справи з суду першої інстанції.

Після надходження до суду матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" залишено без руху; надано скаржнику десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених в її мотивувальній частині.

10.06.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, з поясненнями причин пропуску та належними доказами надсилання копії апеляційної скарги позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2021 виправлено допущені описки в описовій та мотивувальній частинах ухвали суду від 20.05.2021 про залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2021 за клопотанням ТОВ "Нова Пошта" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2021, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/19438/20, постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку спрощеного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Відповідно до умов договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №264933 від 11.02.2019, укладеного між ФОП Ібадулліним М.Р. та ТОВ «Нова Пошта», останнє як експедитор взяло на себе зобов`язання за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (послуги), а замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором.

Згідно з п. 1.5 договору відправлення - вантаж, пошта або інші речі залежно від того, що вказується у відповідній експрес-накладній.

Пунктом 1.9 договору передбачено, що оголошена вартість відправлення - вартість відправлення, вказана відправником у відповідній експрес-накладній.

Пунктом 2.5 договору встановлено, що прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених цим договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена цінність відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, інформація про додаткові послуги.

Пунктом 3.1.2 договору визначено зобов`язання експедитора забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі одержувачу за умови дотримання замовником положень цього договору та умов.

Відповідно до п.п. 3.3.2, 3.3.4 договору замовник зобов`язується, відповідно до вимог експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) і надати її експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану в експрес накладній.

Замовник зобов`язаний запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та розвантажувально-завантажувальних робіт, а також скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення.

Згідно з п. 3.3.13 договору замовник зобов`язується, у разі отримання відправлення в неналежному стані (пошкодження, нестача, тощо) зафіксувати стан відправлення у відповідному акті за формою, затвердженою експедитором, з обов`язковою участю представників замовника/одержувача та експедитора.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що у разі порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

За положеннями п. 6.2.2 договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше від фактичної вартості відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації за пошкодження відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

У разі часткової втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, експедитор повертає замовнику відповідну частину оголошеної вартості відправлення (п. 6.2.3 договору).

Відповідно до п. 6.2.8 договору відповідальність Експедитора за збереження відправлення припиняється з моменту його видачі Одержувачу та після підписання останнім експрес-накладної. Акт приймання-передачі (у якому фіксуються пошкодження відправлення, нестача), складений після передачі відправлення Одержувачу вважається недійсним.

Пунктом 6.2.12 договору встановлено, що експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

22.07.2020, діючи на підставі договору, позивач через відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 24 в м. Харків передав відповідачу, а відповідач прийняв від позивача відправлення, яке містило чотири телефони Apple iPhone 11 Pro 256 Gb, які 01.07.2020 були придбані позивачем у ФОП Василевська В.В. за 131 800, 00 грн, що підтверджується накладною № 237 від 01.07.2020 (а.с.27).

Як зазначає позивач, вказані мобільні телефони були відправлені відповідачем покупцю - ОСОБА_1, який мав оплатити їх вартість (135 500, 00 грн) при отриманні відправлення (відповідно до змісту експрес-накладної від 22.07.2020 № 9940: „зворотна доставка: грошовий переказ 135500 грн, платник зворотної доставки ОСОБА_1").

З фактом передання відправлення від позивача до відповідача, сторонами договору було оформлено експрес-накладну від 22.07.2020 №9940, відповідно до якої відповідач прийняв від позивача відправлення оголошеною цінністю 136 000 грн та взяв на себе зобов`язання:

- надати позивачу послуги з організації перевезення такого відправлення від відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 24 в м. Харків до відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 23 в м. Маріуполь, включаючи передачу такого відправлення належному отримувачу;

- надати позивачу послуги з організації перевезення такого відправлення від відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 23 в м. Маріуполь до відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 24 в м. Харків, включаючи передачу такого відправлення позивачу (зворотна доставка, у випадку відмови отримувача від отримання відправлення).

Крім того, відповідач, прийнявши від позивача відправлення та оформивши експрес-накладну від 22.07.2020 № 9940 - взяв на себе відповідальність за збереження такого відправлення та погодився з тим, що у випадку втрати такого відправлення - у відповідача виникне перед позивачем зобов`язання сплатити позивачу грошову суму, що дорівнює оголошеній вартості такого відправлення (але не більше фактичної вартості відправлення).

Згідно відомостей, наданих позивачу відповідачем (у тому числі відомостей, які містяться на Інтернет-сайті відповідача та відомостей, які розміщено відповідачем в особистому електронному кабінеті позивача), відправлення було доставлено до відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 23 в м. Маріуполь 23.07.2020; одержувач відмовився від отримання відправлення.

Виходячи з умов експрес-накладної від 22.07.2020 № 9940, у разі настання події відмови одержувача отримати відправлення №9940, відповідач повинен був надати позивачу послугу з організації перевезення такого відправлення від відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 23 в м. Маріуполь до відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 24 в м. Харків, включаючи передачу такого відправлення позивачу (зворотна доставка).

На виконання умов договору та умов експрес-накладної від 22.07.2020 № 9940, відповідачем було сформовано експрес-накладну № 3055 від 27.07.2020, відповідно до якої: відправником та одержувачем відправлення оголошеною вартістю 136 000 грн є позивач; відповідач надає позивачу послугу з організації перевезення такого відправлення від відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 23 в м. Маріуполь до відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 24 в м. Харків, включаючи передачу такого відправлення позивачу.

Згідно відомостей, наданих позивачу відповідачем (у тому числі відомостей, які містяться на Інтернет-сайті відповідача та відомостей, які розміщено відповідачем в особистому електронному кабінеті позивача) відправлення позивача № 3055 було 28.07.2020 доставлено від відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 23 в м. Маріуполь до відділення ТОВ „НОВА ПОШТА" № 24 в м. Харків та в 11:24 отримано особою „ОСОБА_2".

На підставі експрес-накладної від 22.07.2020 № 9940 позивач сплатив на користь відповідача провізну плату у розмірі 758, 00 грн.

На підставі експрес-накладної від 27.07.2020 № 3055 позивач сплатив на користь відповідача провізну плату у розмірі 735, 00 грн.

Наведені обставини підтверджуються: копією накладної № 237 від 01.07.2020; копією експрес-накладної від 22.07.2020 № 9940 (представник одержувача: „ОСОБА_1"); копією експрес-накладної від 27.07.2020 № 3055 (представник одержувача: „ОСОБА_2"); наданим відповідачем позивачу Актом № НП-004045492 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.07.2020 (2 523, 50 грн з ПДВ); наданою відповідачем позивачу Специфікацією до Акта наданих послуг № НП-004045492 від 31.07.2020 (2523, 50 з ПДВ, що включає провізну плату за експрес-накладною від 22.07.2020 № 9940 та за експрес-накладною від 27.07.2020 № 3055); заключною випискою за період з 01.08.2020 по 31.08.2020 АТ КБ „ПРИВАТБАНК", згідно якої позивач сплатив на користь відповідача 2 523, 50 грн (а.с.24, 27, 40-51).

Позивач зазначає, що не знайомий з особою ОСОБА_2 та не доручав такій особі отримати належне позивачу відправлення № 3055, у тому числі не видавав такій особі довіреність або доручення на отримання відправлення № 3055.

04.09.2020 позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією про відшкодування йому вартості відправлення № 3055 оголошеною вартістю 136 000 грн, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення (а.с.23).

04.09.2020 позивач направив відповідачу письмовий запит з вимогою надати інформацію щодо особи, яка отримала належне позивачу відправлення № 3055 та копії документів, які підтверджували, що така особа діяла за дорученням позивача. Відповіді відповідач не надав (а.с.25).

02.11.2020 та повторно 19.11.2020 представником позивача - адвокатом Качмаром В.О. було направлено відповідачу адвокатські запити щодо надання інформації про обставини видачі відправлення №3055. Ці запити були відповідачем проігноровані (а.с.31-33; 37-39).

20.11.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити на користь позивача 133 291, 00 грн, що включало фактичну вартість втраченого відправлення та сплачену позивачем на користь ТОВ „НОВА ПОШТА" провізну плату. Дана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення (а.с.28-29).

Залишення зазначених претензій без задоволення стало підставою для звернення ФОП Ібадулліним М.Р. з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

За приписами статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ст. 934 ЦК України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Статтею 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що експедитор вiдповiдає перед клiєнтом за кiлькiсть мiсць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутностi представника перевiзника, що зафiксовано його пiдписом, належнiсть упаковки згiдно з даними товарно-транспортних документiв, що завiренi пiдписом представника перевiзника, якщо iнше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов`язкiв, якi передбаченi договором транспортного експедирування i цим Законом, експедитор i клiєнт несуть вiдповiдальнiсть згiдно з Цивiльним кодексом України, iншими законами та договором транспортного експедирування.

Згідно з частинами 1-3 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Матеріалами справи (експрес-накладна №9940 від 22.07.2020) підтверджується прийняття відповідачем до перевезення вантаж, а саме: мобільний телефон, об`ємна вага якого 3 кг, оголошена вартість - 136 000,00 грн.

В той же час, одержувач відмовився від отримання відправлення за №9940 від 22.07.2020, у зв`язку з чим вантаж було направлено відправнику відправленням за №3055 від 28.07.2020.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд зважає на те, що станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції належних доказів на підтвердження того, що спірний вантаж за накладною № 3055 отримав ФОП Ібадуллін М.Р. суду надано не було.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що спірний товар було видано правомірно уповноваженому представнику позивача на підставі п. 11.8. Розділу 11 „УМОВИ ОДЕРЖАННЯ ВІДПРАВЛЕННЯ У ВІДДІЛЕННІ" Умов надання послуг ТОВ „НОВА ПОШТА", яким передбачена можливість одержання за довіреністю відправлення у відділенні, суд відхиляє з огляду таке.

Відповідно до п. 11.8. Розділу 11 „УМОВИ ОДЕРЖАННЯ ВІДПРАВЛЕННЯ У ВІДДІЛЕННІ" Умов надання послуг ТОВ „НОВА ПОШТА" (розміщених на Інтернет-сторінці ТОВ „НОВА ПОШТА" за посиланням https://novaposhta.ua/uploads/misc/doc/Terms_of_Service.pdf) одержувач в особі представника юридичної особи та представника фізичної особи-підприємця надає представнику ТОВ «НОВА ПОШТА» картку ідентифікації бізнес-клієнта8 (для отримання відправлень оголошеною вартістю менше ніж 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень) або документ і оригінал довіреності, що містить обов`язкові реквізити відповідно до вимог ТОВ «НОВА ПОШТА». Довіреність надається представником під час першого візиту у відділення, з наступного візиту і до кінця терміну дії довіреності представнику достатньо пред`явити документ, що посвідчує його особу та який зазначено у довіреності: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; посвідчення водія, видане в Україні (для відправлень оголошеною вартістю менше ніж 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень). Оригінали довіреностей, надані представнику ТОВ «НОВА ПОШТА», не повертаються.

В примітці „8" до зазначеного пункту зазначено, що у випадку відсутності картки ідентифікації, отримання відправлень відбувається за кодом СМС-повідомлення (для відправлень оголошеною вартістю менше ніж 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень).

Водночас, згідно з п. 11.5 Розділу 11 „УМОВИ ОДЕРЖАННЯ ВІДПРАВЛЕННЯ У ВІДДІЛЕННІ" Умов надання послуг ТОВ „НОВА ПОШТА" для отримання відправлення з оголошеною вартістю 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень і більше, одержувач повинен надати документ, що посвідчує особу, відповідно до переліку, зазначеного в пп. 11.2.1 - 11.2.11 і назвати СМС-код, який був надісланий на номер телефону, що зазначений в експрес-накладній в блоці «одержувач».

Так, в пп. 11.2.1 - 11.2.11 п. 11.2 Розділу 11 „УМОВИ ОДЕРЖАННЯ ВІДПРАВЛЕННЯ У ВІДДІЛЕННІ" Умов надання послуг ТОВ „НОВА ПОШТА" зазначено, що одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «НОВА ПОШТА» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: паспорт громадянина України; тимчасове посвідчення громадянина України; посвідку на постійне проживання; посвідку на тимчасове проживання; посвідчення біженця, видане в Україні; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею; у разі використання іншої абетки - надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою); паспорт громадянина України у вигляді електронної версії з мобільного додатку «ДІЯ»; паспорт громадянина України для виїзду за кордон у вигляді електронної версії з мобільного додатку «ДІЯ».

Таким чином, за карткою ідентифікації бізнес-клієнта або довіреністю та посвідченням водія, виданим в Україні, представник може отримувати відправлення оголошеною вартістю до 15 000 грн.

У даному випадку, оголошена вартість відправлення становить 136 000 грн, що підтверджується експрес-накладними від 22.07.2020 №9940 та від 27.07.2020 № 3055.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази дотримання відповідачем п. 11.5 Розділу 11 „УМОВИ ОДЕРЖАННЯ ВІДПРАВЛЕННЯ У ВІДДІЛЕННІ" Умов надання послуг ТОВ „НОВА ПОШТА", колегія відхиляє, як безпідставні, доводи відповідача про виконання всіх передбачених Договором та Умовами зобов`язань щодо збереження майна позивача та правомірності видачі вантажу уповноваженій особі позивача за довіреністю.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Виходячи з наведеного та в силу ст. 74 ГПК України, саме позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Пунктом 136 Статуту автомобільного транспорту УРСР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що автотранспортне підприємство, або організація відшкодовують збитки, заподіяні при перевезенні вантажів у таких розмірах: а) за втрату або недостачу вантажу - в розмірі дійсної вартості втраченого або невистачаючого вантажу; б) за пошкодження або псування вантажу - в розмірі тієї суми, на яку знизилася його вартість; в) за втрату вантажу, зданого до перевезення з оголошеною цінністю, - в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижча його справжньої вартості.

Отже, як вірно зазначено місцевим господарським судом, основними умовами для визначення розміру майнової відповідальності перевізника є:

- встановлення факту передачі для перевезення індивідуально визначеного вантажу;

- визначення за наданими доказами розміру фактичної вартості вантажу.

На підтвердження вартості 4 мобільних телефонів відправлених за експрес-накладною № 9940 позивачем надано копію накладної №237 від 01.07.2020, відповідно до якої вартість мобільних телефонів Apple iPhone 11 Pro 256Gb A2215 EU, які були втрачені відповідачем, складає 131 800, 00 грн (а.с.27).

Крім того, за пересилання втраченого вантажу ФОП Ібадулліним М.Р. було сплачено ТОВ «Нова Пошта» провізну плату у розмірі 758,00 грн. та у розмірі 735,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача (а.с.43).

Згідно з п. 6.2.2 Договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше від фактичної вартості відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі компенсації за пошкодження відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

Отже, з врахуванням зазначеного вище, апеляційний господарський суд погоджується висновком господарського суду першої інстанції про доведення позивачем наявності з боку відповідача усіх складових цивільного правопорушення, що не було останнім спростовано, а відтак, правомірним є задоволення позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо решти аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі №910/19438/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта".

Поновити дію рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 910/19438/20.

Матеріали справи № 910/19438/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова