ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.08.2021 Справа № 910/10616/21

м. Запоріжжя

Cуддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши без виклику представників сторін (учасників) заяву ТОВ «ОФІСБУД» без номеру від 28.07.21 (надійшла до суду 03.08.21) про забезпечення позову у справі

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «ОФІСБУД», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37/41 офіс 35/2

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ РАДЗІВІЛ», 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 14 кв. 2

про стягнення заборгованості за договорами оренди.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області від господарського суду м. Києва разом із ухвалою (про направлення за підсудністю від 07.07.21, суддя Чинчин О.В.) у справі № 910/10616/21 надійшли матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ОФІСБУД» (надалі ТОВ «ОФІСБУД») про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ РАДЗІВІЛ» (далі ТОВ «КК РАДЗІВІЛ») заборгованості за трьома договорами оренди.

Протоколом автоматизованого розподілу справи № 910/10616/21 між суддями від 26.07.21 вказану позовну заяву визначено для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 02.08.21 судом позовну заяву у справі № 910/10616/21 залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків зазначеної позовної заяви.

03.08.21 до господарського суду Запорізької області надійшла заява за підписом представника ТОВ «ОФІСБУД» адвоката Щелкова П.С. б/н від 28.07.21 про забезпечення позову.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.08.21 вказану заяву про забезпечення позову визначено для розгляду судді Корсуну В.Л.

Із змісту прохальної частини заяви про забезпечення позову вбачається, що ТОВ «ОФІСБУД» (позивач) просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «КК РАДЗІВІЛ» (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 14 кв. 2, ідентифікаційний код юридичної особи: 40791358) в розмірі 640 369,05 грн., які знаходяться на банківських рахунках відповідача (при цьому, номера рахунків на перелік банківських установ в заяві не вказано та суду не повідомлено).

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову представником позивача (заявника) з посиланням на ст. ст. 42, 136, 137 ГПК України вказано наступне.

Між сторонами виник спір з приводу не виконання ТОВ «КК РАДЗІВІЛ» умов трьох договорів оренди укладених між вказаними товариствами (розпочинаючи із травня 2018 р. й по день подачі до суду позовної заяви у цій справі). Через вказане у відповідача перед позивачем утворилась загальна заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 640 369,05 грн. з яких:

- заборгованість за договором оренди № 10 від 01.09.18 33 440,00 грн., 3 % річних 2 271,36 грн., інфляційні втрати 4 567,90 грн.;

- заборгованість за договором оренди № 7 від 29.10.18 78 584,51 грн., 3 % річних 2 877,78 грн., інфляційні втрати 5 889,69 грн.;

- заборгованість за договором оренди № 6 від 10.05.18 438 088,40 грн., 3 % річних 23 359,47 грн., інфляційні втрати 51 289,94 грн.

Заявник вказує, що починаючи із травня 2018 р. й станом на день подання цієї заяви про забезпечення позову ТОВ «КК РАДЗІВІЛ» має реальну можливість вільно розпоряджатись своїми грошовими коштами та майном, що призводить до ухилення від виконання своїх зобов`язань за договорами оренди та може призвести до погіршення майнового стану відповідача. А відтак, до утруднення або, взагалі, унеможливлення виконання рішення суду. Також зазначає, що з відкритих джерел позивачу стало відомо, що на кінець 2020 р. у відповідача існує пасив в розмірі 2 031 000 грн., загальний чистий дохід за 2020 р. склав 1 923 500 грн., а чистий прибуток за 2020 р. становить 45 800 грн. (роздруківка із сайту надається). А тому, як стверджує заявник, існує загроза, що можливе рішення суду не буде виконаним, оскільки заборгованість, яка стягується за позовною заявою, становить 630 269.05 грн., а чистий прибуток відповідача за 2020 р. становить майже 50 000,00 грн., пасив у відповідача становить 2 031 000 грн. Звертає увагу суду стверджуючи, що такий вид забезпечення як накладення арешту на грошові кошти в розмірі ціни позову 640 369,05 грн. ніяким чином не порушить права товариства відповідача оскільки, як стверджує заявник, у відповідача у цій справі залишається можливість користування іншими (не обтяженими) грошовими коштами для ведення господарської діяльності. Також зазначає, що в разі не прийняття судом заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову, що в результаті призведе до значних матеріальних збитків для позивача оскільки відповідач за час слухання справи в господарському суду Запорізької області та суді апеляційної інстанції може неодноразово вивести грошові кошти зі своїх банківських рахунків, а також відчужити своє майно на користь третіх осіб.

Розглянувши вказану заяву від 28.07.21 (надійшла до суду 03.08.21) про забезпечення позову з наданими до неї документами судом враховано наступне.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а також право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожен суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України).

Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно із ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом враховано, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача (чів) з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним ін. осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Вбачається, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (чами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

На підтвердження виникнення у заявника (позивача) підстав для того, щоб просити суд забезпечити позов, до матеріалів заяви про забезпечення позову надано: квитанцію про сплату судового збору; світлокопію (не засвідченої жодним чином) роздруківки із сайту про фінансову звітність ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ РАДЗІВІЛ» за 2020 р. на 3 арк.; копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю від 09.10.18 видану Щелкову П.С. та ордер від 27.07.21 серії АІ № 1136717 про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Щелковим П.С. ТОВ «ОФІСБУД» в господарському суді Запорізької області.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наведеного вище вбачається, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на утруднення або неможливість виконання рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2 днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Частинами 5 та 6 ст. 140 ГПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судом при розгляді наведеної вище у тексті цієї ухвали заяви враховано, що:

- заявник не просить суд накласти арешт на те чи інше рухоме чи не рухоме майно відповідача;

- просить суд накласти арешт лише на грошові кошти відповідача в розмірі 640 369,05 грн., які знаходяться на банківських рахунках відповідача (без зазначення номерів таких рахунків та в яких банківських установах такі рахунки відкриті, про що зазначалось вище в тексті цієї ухвали);

- попри наведення в тексті заяви твердження заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що існують обставини, які дійсно можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення (наприклад - реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги ту (ті) обставину (ни), що: обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є її обґрунтованість; заява ТОВ «ОФІСБУД» б/н від 28.07.21 про забезпечення позову не підтверджена належними та допустимими доказами,

- а також питання щодо

1) розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову (у т.ч. те, що позивач після спливу більше ніж 2 років з дати укладення договорів просить стягнути заборгованість за договором оренди приміщення № 6 від 10.05.18 за період із 10.05.18 по 31.10.2019, за договором оренди не житлового приміщення № 10 від 01.09.18 за період із 01.10.18 по 07.09.19, за договором оренди нежитлового приміщення № 7 від 29.10.19 за період із 01.12.18 по 31.10.19);

2) забезпечення збалансованості інтересів сторін й інших учасників судового процесу;

3) наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

4) запобігання можливості порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу,

суд дійшов висновку про відсутність правових підстав (на дату постановлення цієї ухвали) для вжиття заходів забезпечення позову за наведеною в тексті цієї ухвали заявою.

А тому, як наслідок, у задоволенні наведеної вище в тексті цієї ухвали заяви від 28.07.21 про забезпечення позову судом відмовляється.

Суд звертає увагу ТОВ «ОФІСБУД» на те, що відмова у задоволені заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду із відповідною заявою в порядку визначеному чинним законодавством України.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу представника заявника на ту обставину, що посилання позивача на відкриті джерела з яких йому стало відомо про прибуток, … чистий дохід відповідача за 2020 рік без надання належним чином засвідчених доказів суперечить положенням ч. 1 ст. 74 ГПК України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), ч. 1 ст. 77 ГПК України (обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування).

А тому, з підстав зазначених вище у тексті цієї ухвали, без надання позивачем (заявником) суду станом на час розгляду наведеної вище заяви про забезпечення позову відповідних доказів про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, судом визнаються не доведеними посилання заявника в тексті заяви на постанови Верховного Суду від 25.02.19 у справі № 924/789/18, від 10.10.19 у справі № 916/1572/19.

Поряд з цим, посилання заявника на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.07.20 по справі № 910/3836/20 повною мірою відповідає правовому висновку викладеному господарським судом Запорізької області у цій ухвалі по справі № 910/10616/21 стосовно того, що … умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення що майно (в т.ч. грошові суми, цінні папери, тощо) яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. А також, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Посилання заявника на практику Європейського суду (в частині того, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду) без надання місцевому господарському суду доказів про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову в рамках заяви про забезпечення позову справі № 910/10616/21 не є достатньо обґрунтованим.

Крім того, саме лише посилання заявника на рішення Конституційного Суду України від 31.05.11 у справі № 1-18/2011 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України у взаємодії із статтями 151, 152, 153 ЦПК України стосовно можливості задоволення судом подання державного виконавця про примусове проникнення до житла для виконання ухвали суду про забезпечення позову … без надання місцевому господарському суду (який розглядає справу в порядку ГПК України, а не ЦПК України) доказів про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, не є достатньою правовою підставою для задоволення такої заяви.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 73-74, 76, 77, 79, 86, 136-141, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ТОВ «ОФІСБУД» б/н від 28.07.21 (надійшла до суду 03.08.21) про забезпечення позову відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати на адресу учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 05.08.2021.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун