РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2021Справа № 23/267-50/360-2012 (910/3488/20)

За позовом Українського державного концерну по матеріально-технічному і

сервісному забезпеченню агропромислового комплексу

«Украгротехсервіс» (ідентифікаційний код 14278466)

до Приватного підприємства «Агрофірма «Майбутнє»

(ідентифікаційний код: 315970099)

про стягнення заборгованості за договором

у межах справи № 23/267-50/360-2012

За заявою Структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз"

Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

до Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному

забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс"

(ідентифікаційний код 14278466)

про банкрутство

Суддя Омельченко Л.В.

За участю секретаря судового засідання Бенчук О.О.

Представники:

від позивача - ліквідатор банкрута, арбітражний керуючий Микитьон В.В.

від відповідача - Ступнік С.В., адвокат за ордером ВІ № 1039351 від 14.04.2021 (свідоцтво адвоката № 353 від 11.11.2002)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду м. Києва перебувала справа № 23/267-50/360-2012 за заявою структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" до Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" (ідентифікаційний код 14278466) про банкрутство.

06.03.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" про стягнення заборгованості за договором у межах справи № 23/267-50/360-2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 провадження у справі № 23/267-50/360-2012 за заявою Структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" до Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" про банкрутство закрито.

У зв`язку із тим, що провадження у справі № 23/267-50/360-2012 було закрито, а відповідач - Приватне підприємство "Агрофірма "Майбутнє" знаходиться у Полтавській області, Господарським судом м. Києва було прийнято рішення про направлення справи № 910/3488/20 за територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області, про що постановлено відповідну ухвалу від 10.06.2020.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду м. Києва, арбітражний керуючий Микитьон В.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив зазначену ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 апеляційну скаргу Українського державного концерну по матеріально технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу Украгротехсервіс в особі арбітражного керуючого Микитьона Віктора Васильовича залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 по справі № 910/3488/20 залишено без змін.

Справу № 910/3488/20 за позовом Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» (ідентифікаційний код 14278466) до Приватного підприємства «Агрофірма «Майбутнє» (ідентифікаційний код: 315970099) про стягнення заборгованості за договором було направлено на розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою суду від 23.12.2020 справу було прийнято до провадження, підготовче провадження призначено на 21.01.2021.

Засобами електронного зв`язку 18.02.2021 від позивача надійшло клопотання вх. № 1886 про направлення справи № 910/3488/20 за позовом Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" до приватного підприємства "Агрофірма "Майбутнє" про стягнення заборгованості за договором, за підсудністю до Господарського суду м. Києва для розгляду у межах справи №23/267-50/360-2012 про банкрутство Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" (головуючий суддя Омельченко Л.В.). При цьому, позивач зазначив, що просить суд розглянути дане клопотання за відсутності його уповноваженого представника.

В обґрунтування даного клопотання позивач посилався на те, що постановою Господарського суду м. Києва від 24.04.2019 у справі №23/267-50/360-2012 Український державний концерн по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Микитьона В.В..

19.05.2020 Міністерством юстиції України було подано до Господарського суду м. Києва клопотання про закриття провадження у справі №23/267-50/360-2012.

27.05.2020 Господарським судом м, Києва було прийнято ухвалу про закриття провадження у справі з мотивів, викладених у заяві Міністерства юстиції України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 апеляційну скаргу ліквідатора Концерну "Украгротехсервіс" арбітражного керуючого Микитьона В.В. задоволено, ухвалу господарського суду м. Києва від 27.05.2020 у справі №23/267-50/360-2012 скасовано, а справу №23/267-50/360-2012 скеровано до Господарського суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.02.2021 справу № 910/3488/20 за позовом Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» до Приватного підприємства «Агрофірма «Майбутнє» про стягнення заборгованості за договором, було направлено за підсудністю до Господарського суду м. Києва, копію ухвали надіслано сторонам.

22.03.2021 супровідним листом № 910/3488/20 від 16.03.2021 матеріали справи № 910/3488/20 надійшли до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/3488/20 передано для розгляду судді Омельченку Л.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2021 серед іншого було прийнято справу № 910/3488/20 за позовом Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» до Приватного підприємства «Агрофірма «Майбутнє» про стягнення заборгованості за договором у межах справи № 23/267-50/360-2012 за заявою Структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" до Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" про банкрутство, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.04.2021 о 10:15, встановлено відповідачу строк - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про прийняття справи до провадження для подання суду, з дотриманням приписів статті 165 Господарського процесуального кодексу України: обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; доказів направлення відзиву з доданими до нього документами на адресу позивача. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надсиланням (наданням) відзиву до суду (ч. 5 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України), попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 3, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України), встановлено позивачу строк - протягом 5-ти днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде поданий) для подання суду, з дотриманням приписів статті 166 Господарського процесуального кодексу України: відповіді на відзив на позов та доказів направлення відповіді на відзив відповідачу, встановлено відповідачу строк - протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив для подання суду, з дотриманням приписів статті 167 Господарського процесуального кодексу України (якщо такі будуть): заперечень щодо відповіді на відзив та доказів направлення заперечень щодо відповіді на відзив позивачу, попереджено позивача про те, що у разі ненадання господарському суду без поважних причин документів або нез`явлення його представника у судове засідання, позов відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду, попереджено учасників судового процесу, що при ухиленні від виконання вимог суду до них можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, передбаченого ст. 135 Господарського процесуального кодексу України.

15.04.2021 на електронну пошту суду (без електронного підпису) від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву.

26.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання та відповідь на відзив відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 було відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 09.06.2021 об 11:15, здійснено виклик в судове засідання учасників справи.

06.05.2021на електронну пошту суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, розпочато розгляд справи по суті у загальному позовному провадженні та призначено судове засідання на 19.07.2021 о 12:45, здійснено виклик у судове засідання учасників справи, визнано їх явку обов`язковою.

У судовому засіданні 19.07.2021 судом було розпочато розгляд справи по суті та за наслідками судового засідання оголошено перерву до 26.07.2021 на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

26.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 26.07.2021 судом було продовжено розгляд справи по суті, заслухано учасників справи, їх позиції та міркування, сторонами було поставлено питання один одному та отримано відповіді на них.

Надалі в судовому засіданні відбулись судові дебати та було оголошено заключне слово присутніми у судовому засіданні представниками учасників справи.

Дослідивши докази, які знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2014 між Концерном «Украгротехсервіс» (Позивачем) та Приватним підприємством «Агрофірма «Майбутнє» (Відповідачем) було укладено договір про поставку концерном «Украгротехсервіс» державним машинно-технологічним станціям, сільськогосподарським товаровиробникам та іншим суб`єктам господарювання усіх форм власності тракторів, сільськогосподарської техніки фірми «Дір енд Компані», запасних частин і технічних рідин та проведення розрахунків за них № 07-14-03 (надалі - Договір).

За умовами Договору постачальник зобов`язується передати в розпорядження, а Покупець прийняти та оплатити Товар на умовах розстрочення кінцевого розрахунку та під відсоток, визначений цим Договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору номенклатура, ціна і вартість товару, який поставляється Постачальником Покупцю, вказана в Додатку 1 до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.2 Договору загальна сума платежів за цим договором становить 24000,00 доларів США і складається:

1) вартість Товару в сумі 20 800,00 дол. США без ПДВ;

2) першочергові витрати в сумі 2 080,00 дол. США в т.ч. ПДВ;

3) агентська винагорода (7,00 відсотків річних від несплаченої частини вартості Товару) в сумі 1 120,00 дол. США в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 Договору Покупець сплачує Постачальнику попередню оплату в сумі 4 800,00 дол. США, без ПДВ шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Державного казначейства України в рахунок погашення заборгованості Постачальника перед державним бюджетом і національній валюті України за курсом Національного банку України на день проведення розрахунку впродовж п`яти банківських днів після підписання цього договору.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що покупець сплачує постачальнику розстрочені платежі вартості товару в сумі 16 000,00 дол. США без ПДВ шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Державного казначейства України в рахунок погашення заборгованості Постачальника перед державним бюджетом в національній валюті України за курсом Національного банку України на день проведення розрахунку у визначені Графіком строки платежів згідно додатку 2 (далі Графік), який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до абз. 2 п. 3.5 Договору сплачені кошти обліковуються в валюті Договору за курсом Національного банку України на день оплати.

Відповідно до п. 3.6 Договору першочергові витрати в сумі 2 080,00 дол. США, в т.ч. ПДВ, Покупець сплачує Постачальнику не пізніше п`яти днів після підписання Договору.

Пунктом 3.7 Договору визначено, що першочергові витрати та агентську винагороду Покупець сплачує в національній валюті України за курсом Національного банку України на день проведення розрахунку. Розрахунки по агентській винагороді за взаємною згодою Сторін можуть проводитись продовольчим зерном за середньозваженою біржовою ціною на день розрахунку, що оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

Права та обов`язки сторін визначено в п. 5 Договору. Так, відповідно до п. 5.1.1, 5.1.2 Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю товар відповідно до умов Договору, оформити передачу товару актом передачі- приймання та накладною на відпуск товарно-матеріальних цінностей.

Обов`язки Покупця визначено в п. 5.2 Договору. Так, п. 5.2.1 передбачено, що покупець зобов`язується провести попередню оплату за Товар, першочергові витрати та агентську винагороду Постачальника згідно п. 3.3. і п 3.6 впродовж 5 (п`яти) банківських днів після підписання Сторонами цього Договору.

Зобов`язання покупця сплачувати платежі в строки, що визначені Графіком згідно Додатку 2 та п. 3,6 цього Договору, встановлено в п. 5.2.3.

Постачальником у повному обсязі було виконано свої зобов`язання стосовно поставки товару. Так, відповідно до видаткової накладної № 215 від 12.02.2014 та акту передачі- приймання Товару № 215 від 12.02.2014 Постачальник передав, а покупець прийняв товар згідно переліку.

Натомість, Покупцем не було виконано зобов`язання, передбачені п. п. 5.2.1, 5.2.3. Договору щодо сплати грошових коштів у сумах, передбачених Договором.

Пунктом 8 Договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань.

Так, згідно п. 8.2 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання Покупцем зобов`язань, що визначені п. 3.4 та п. 3.6 цього Договору, покупець сплачує пеню в розмірі 0,05 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше двох облікових ставок Національного банку України.

Пунктом 8.3 Договору було визначено, що за невиконання умов, передбачених пунктом п.5.2 цього договору, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 відсотків від вартості несплаченої частини Товару.

Відповідно до п. 11.1. усі додатки до Договору є його невід`ємною частиною.

Крім того, п. 11.4. Договору було встановлено, що зміни будь-яких умов Договору оформляються додатковими угодами, які будуть невід`ємною частиною Договору.

14.08.2015 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про поставку від 12.02.2014 року № 07-14-03.

Відповідно до умов зазначеної додаткової угоди Покупець підтверджує факт отримання ним Товару (п. 1), підтверджує факт експлуатації Товару у період з лютого 2014 по червень 2015 (п. 2), підтверджує, що сума несплачених платежів за договором станом на 30 грудня 2014 року становить 24 000,00 дол. США. (п. 3).

Пунктом 4 Додаткової угоди № 1 визначено, що у зв`язку з тим, що Покупець не виконав умови Договору і має заборгованість по платежах 2014 року, за домовленістю Сторін термін сплати платежів за Договором відстрочено до 15.07.2016.

Згідно із пунктом 7 Додаткової угоди № 1 сторони домовились, що Покупець сплачує Постачальнику заборгованість по агентській винагороді за надання Постачальником послуг за Договором в сумі 3200,00 дол. США, в тому числі ПДВ до 30.11.2015 року.

Крім того, п. 8 Додаткової угоди № 1 визначено, що Покупець сплачує Постачальнику агентську винагороду (4% річних від несплаченої частини платежів за Договором) за час відстрочення терміну сплати платежів в сумі 832,00 дол. США, в тому числі ПДВ до 15.07.2016 року.

Пунктом 9 Додаткової угоди № 1 передбачено, що Покупець сплачує Постачальнику оплату за Товар в сумі 20 800,00 дол. США, без ПДВ, в тому числі: в сумі 10000,00 дол. США без ПДВ - до 15.12.2015 року та в сумі 10800,00 дол. США без ПДВ - до 15.07.2016 року, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в цій додатковій угоді до Договору, в національній валюті України за курсом НБУ на дату проведення розрахунку.

Проте, Покупцем не було виконано взяті на себе зобов`язання у встановлені строки.

01.03.2016 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору про поставку від 12.02.2014 року № 07-14-03.

Згідно із пунктом 4 зазначеної додаткової угоди Покупець зобов`язується погасити заборгованість, вказану в п. 2, п. 3 цієї додаткової угоди, до 20.03.2016.

Проте, Покупцем не було виконано взяті на себе зобов`язання в установлені строки.

20.02.2019 року між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору про поставку від 12.02.2014 року № 07-14-03.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 3 Постачальник та Покупець підтверджують, що станом на 20.02.2019 заборгованість Покупця становить 147 446,23 гривень, в тому числі:

- плата за отриманий Товар з урахуванням відсотків та витрат на обслуговування кредиту в сумі - 45 000,00 гривень , без ПДВ;

- агентська винагорода за надання Постачальником послуг за Договором в сумі 102 446,23 гривень в тому числі ПДВ.

Пунктом 3 Додаткової Угоди № 3 встановлено, що Покупець зобов`язується погасити заборгованість, вказану в п. 2 цієї Додаткової угоди, до 20.06.2019 шляхом здійснення платежів за такими реквізитами:

- плату за отриманий Товар з урахуванням відсотків та витрат по обслуговуванню кредиту в сумі 45 000,00 гривень, без ПДВ Покупець сплачує Постачальнику шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника № НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Приват банк» Київська філія, МФО 321842, , інд. под. номер 01, номер свідоцтва ПДВ 37459181. У платіжному дорученні необхідно вказати призначення платежу: «Плата за техніку згідно договору від 12.02.2014 року № 07-14-03, без ПДВ»;

- агентська винагорода за надання Постачальником послуг за Договором від 12.02.2014 року № 07-14-03 в сумі 102 446,23 грн, в тому числі ПДВ, здійснюється Покупцем на рахунок Українського державного концерну «Украгротехсервіс» в особі госпрозрахункової фірми «Агротехпостачсервіс» на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 у банку AT «Ощадбанк», МФО 322669, Україна, м.Київ, вул. Мечнікова, 16а, , свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ № 37459181, індивідуальний податковий номер 01.

Також пунктом 4 Додаткової угоди № 3 від 20.02.2019 встановлено, що в усьому іншому, що не передбачено цією додатковою угодою, діють умови договору поставки від 12.02.2014 року № 07-14-03.

Пунктами 5 та 6 Додаткової угоди № 3 від 20.02.2019 встановлено, що Додаткова угода складена в 2-х ідентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу і є невід`ємною частиною договору про поставку від 12.02.2014 № 07-14-03. Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання Сторонами і діє до повного її виконання.

Всупереч взятим на себе зобов`язанням, Покупцем не було виконано умови договору у встановлений строк.

Листом від 02.09.2019 за № 07-1/85 Концерн «Украгротехсервіс» звернувся до ПП «Агрофірма «Майбутнє» з вимогою терміново погасити заборгованість, визначену Додатковою угодою № 3 від 20.02.2019.

Проте, Покупцем не було у повному обсязі виконано свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів.

З огляду на викладене вище, за розрахунком позивача станом на день подання позовної заяви залишок боргу Відповідача за Договором та з урахуванням додаткових угода № 1, № 2, № 3 до нього становить: 16 328,51 дол. США за Товар, 6 130,31 дол. США агентської винагороди, 2 080,00 дол. США першочергових витрат, 1 632,85 дол. США - штрафні санкції відповідно до п. 8.2 Договору у розмірі 10 відсотків від несплаченої частини Товару; 1 501,44 дол. США - пеня відповідно до п. 8.1 Договору у розмірі 0,05 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення та 504,38 дол. США - 3% річних

Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов, вказуючи на те, що загальна сума заборгованості була зафіксована сторонами у Додаткових угодах № 2 від 01.03.2016 та № 3 від 20.02.2019, а отже позовні вимоги, заявлені позивачем без врахування цих змін, є безпідставними.

Крім того, відповідач стверджував, що між сторонами не вбачається агентських правовідносин, а отже заявлена до стягнення з відповідачем агентська винагорода є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 2 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійснення господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Так, зі змісту статей 655, 712 Цивільного кодексу України випливають двосторонні взаємні обов`язки продавця та покупця, що полягають як в обов`язку Продавця передати товар у власність покупця, так і у зустрічному обов`язку покупця прийняти товар і сплатити за нього грошову суму.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно, до ст. 295 Господарського кодексу України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.

Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво. Не є комерційними агентами підприємці, що діють хоча і в чужих інтересах, але від власного імені. Комерційний агент не може укладати угоди від імені того, кого він представляє, стосовно себе особисто. Законом можуть бути встановлені обмеження або заборона здійснення комерційного посередництва в окремих галузях господарювання.

Згідно зі ст. 296 Господарського кодексу України агентські відносини виникають у разі: надання суб`єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій; схвалення суб`єктом господарювання, якого представляє комерційний агент, угоди, укладеної в інтересах цього суб`єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження.

Як встановлено ст. 297 Господарського кодексу України, за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Договором повинна бути передбачена умова щодо території, в межах якої комерційний агент здійснює діяльність, визначену угодою сторін. У разі якщо територію дії агента в договорі не визначено, вважається, що агент діє в межах території України. Агентський договір укладається в письмовій формі. У договорі має бути визначено форму підтвердження повноважень (представництва) комерційного агента.

Статтею 301 Господарського кодексу України, зокрема визначено, що відповідно до агентського договору комерційний агент одержує агентську винагороду за посередницькі операції, що здійснені ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє, у розмірі, передбаченому договором. Агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін. Сторони можуть передбачити в договорі, що комерційному агенту сплачується додаткова винагорода у разі, якщо він бере на себе зобов`язання гарантувати виконання угоди, укладеної ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє. Суб`єкт, якого представляє комерційний агент, розраховує винагороду, на яку має право комерційний агент, відповідно до розмірів і строків, передбачених договором сторін. Комерційний агент має право вимагати для розрахунку бухгалтерський витяг щодо всіх угод, за які йому належить агентська винагорода. Умови виплати винагороди комерційному агенту за угоди, укладені після закінчення договірних відносин, а також інші умови, що стосуються розрахунків сторін, визначаються договором».

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, ст. 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в порушення умов Договору № 07-14-03 від 12.02.2014 з урахуванням додаткових угод до нього, у відповідача наявна та не сплачена на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 147 446,23 гривень, в тому числі: плата за отриманий Товар з урахуванням відсотків та витрат на обслуговуванню кредиту в сумі - 45 000,00 гривень, без ПДВ; агентська винагорода за надання Постачальником послуг за Договором в сумі 102 446,23 гривень в тому числі ПДВ, яка визнається судом та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Поряд із цим, суд не приймає до уваги твердження позивача про наявну заборгованість відповідача у розмірі 16 328,51 дол. США, за Товар, 6 130,31 дол. США, агентської винагороди, 2 080,00 дол. США першочергових витрат, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 11.1 всі додатки до Договору є його невід`ємною частиною.

Крім того, п. 11.4. Договору було встановлено, що зміни будь-яких умов Договору оформляються додатковими угодами, які будуть невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, сторонами шляхом підписання додаткових угод, у тому числі додаткової угоди № 3, було погоджено загальну суму заборгованості відповідача перед позивачем у загальному розмірі 147 446,23 грн.

Судом не приймаються заперечення відповідача, щодо відсутності між сторонами агентських правовідносин, а отже і відсутність підстав для стягнення з нього агентської винагороди, з огляду на таке.

Відповідачем було зазначено, що саме відповідач, а саме його директор, протягом значного часу, та у період виникнення правовідносин між сторонами, що є предметом цього спору, надавав позивачу комплекс послуг, який включав у себе з`ясування місцезнаходження техніки виробництва «Джон Дір і Компані»; аналіз правових підстав володіння технікою особами, у яких вона знаходилась; організаційні дії щодо вилучення техніки у осіб, що володіли нею без достатніх правових підстав; перевезення техніки (за допомогою автомобільного трала) та її зберігання під охороною на площадках ПП «Майбутнє».

При цьому, всупереч положенням ст. ст. 73-80 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин.

Поряд із цим, судом також відхиляються вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 632,85 дол. США - штрафні санкції відповідно до п. 8.2 Договору у розмірі 10 відсотків від несплаченої частини товару; 1 501,44 дол. США - пеня відповідно до п. 8.1 Договору у розмірі 0,05 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення та 504,38 дол. США - 3% річних з огляду на те, що вказані штрафні санкції були нараховані позивачем на суму боргу, встановлену Договором № 07-14-03 від 12.02.2014 без урахуванням укладених додаткових угод до нього, а наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій не відповідає дійсним обставинам справи та наявній заборгованості відповідача.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову на суму 147 466,23 грн.

При цьому, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Судовий збір за розгляд справи відповідно до статті 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись Кодексом з процедур банкрутства та статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» (ідентифікаційний код 14278466) до Приватного підприємства «Агрофірма «Майбутнє» (ідентифікаційний код: 315970099) про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Агрофірма «Майбутнє» (ідентифікаційний код: 315970099) на користь Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» (ідентифікаційний код 14278466) основний борг у розмірі 147 446,23 грн та судовий збір у розмірі 3 434,13 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складений 02.08.2021

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Л.В.Омельченко