РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.07.2021Справа № 922/2386/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №922/2386/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева"

до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

та Міністерства юстиції України

про визнання противоправним та скасування наказу

Представники учасників справи:

від позивача: Романченко О.М.;

від відповідача-1: Орлов О.О.;

від відповідача-2: Субота О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та Міністерства юстиції України про визнання противоправним та скасування наказу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Міністерством юстиції України, а саме Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, не дотримано положення про Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації та приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при розгляді скарги Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ, у зв`язку з чим безпідставно видано наказ № 2184/5 від 24.06.2020 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2020 №5151084, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем, та про анулювання доступу державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряну Гамлету Аветіковичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.08.2020 у справі №922/2386/20 відмовлено у відкритті провадження та повернуто позовну заяву у зв`язку із тим, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.08.2020 у справі № 922/2386/20 задоволено, вказану ухвалу скасовано, а справу №922/2386/20 направлено до Господарського суду Харківської області для вирішення питання зі стадії відкриття провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.09.2020 справу №922/2386/20 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у справі №922/2386/20 апеляційну скаргу Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.09.2020 залишено без задоволення, а ухвалу від 17.09.2020 в справі №922/2386/20 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 11.01.2021 у справі №922/2386/20 касаційну скаргу Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у справі № 922/2386/20 повернуто.

05.02.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №922/2386/20.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи №922/2386/20 між суддями, справу передано на розгляд судді Васильченко Т.В., що відображено у витязі з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 справу №922/2386/20 прийнято до провадження суддею Васильченко Т.В., постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

03.03.2021 через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача-2, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки оскаржуваний наказ був прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства та із встановленням обставин, що є підставами для скасування рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича. Так, відповідач-2 наголошує на тому, що Колегією при розгляді скарги були встановлені допущені державним реєстратором порушення приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011, оскільки до заяви про державну реєстрацію прав були додані електронні копії документів, які не давали можливості встановити факт спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом письмової вимоги про усунення порушення, а також встановити підстави набуття права власності ТОВ "ФК "Женева". Крім того, державний реєстратор не перевірив відомості Державного реєстру прав на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, чим порушив приписи ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в той час як Реєстр містив заборону відчуження нерухомого майна, зареєстровану на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 у справі № 640/6303/18.

При цьому, відповідач-2 зауважує на відсутності можливості іпотекодержателя зареєструвати право власності на іпотечне майно за наявності обтяжень відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з огляду на те, що обмеження, зареєстроване у вигляді арешту в межах кримінального провадження, полягає в тимчасовому обмеженні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

09.03.2021 через відділ діловодства суду від Азово-Чорноморської інвестиційної компанії надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, з підстав того, що оскаржуваний наказ був прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства так як рішення про державну реєстрацію прав прийнято без подання заявником належних документів та з порушенням встановлених до державної реєстрації вимог. Відповідач-1 наголошує на тому, що на момент прийняття рішення 06.03.2020 державний реєстратор не завантажив документи, які б надавали змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, оскільки договір купівлі-продажу від 21.01.2008 не давав змогу встановити речові права заявника ТОВ "ФК "Женева" на нерухоме майно. Такі документи, за твердженням відповідача-1, були завантажені до Реєстру лише 10.03.2020, втім більшість копій документів поганої якості, при якій неможливо встановити зміст документа, а їх перелік не був вказаний у додатку до заяви, на підставі якої державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав. Разом з цим, відповідач-1 зазначає, що допущені державним реєстратором порушення призвели до реєстрації зміни власника нерухомого майна всупереч накладеному на нього арешту та заборони відчуження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, а доводи позивача про пріоритет права іпотеки не заслуговують на увагу з огляду на завдання та мету застосування кримінального законодавства, що забезпечують кримінальне провадження.

17.03.2021 через відділ діловодства суду відповідач-2 подав матеріали скарги Азово-Чорноморської інвестиційної компанії та прийнятих за результатами її розгляду висновок та наказ.

23.03.2021 через відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача-1 та наголошує на тому, що недостатнім є посилання Мін`юсту на загальне порушення п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки не зазначено конкретних недоліків щодо поданих державному реєстратору документів. При цьому, позивач наголошує на тому, що недоліки форми документа (нечитабельність) є суб`єктивною оцінкою особи, що сприймає його зміст, тоді як посилань на докази неможливості сприйняття змісту та якого саме документа оскаржуваний наказ та висновок Колегії не містять. Як зазначає позивач, в позовній заяві наведені документи, з яких державний реєстратор мав змогу встановити факт спливу 30-денного строку з дня отримання іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя, а саме: повідомлення-вимога іпотекодержателя з описом вкладення до цінного листа, зворотне повідомлення про вручення та лист ПАТ "Укрпошта" від 17.04.2018. Також, позивач не погоджується з доводами відповідача-1 про неможливість реєстрації іпотекодержателем права власності на іпотечне майно за умов накладеного арешту в межах кримінального провадження, оскільки для цілей реалізації іпотекодержателем прав, передбачених статтями 36-38 Закону України "Про іпотеку", такий арешт не є підставою для відмови в проведенні державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем згідно з п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а ухвала суду про накладення арешту в кримінальному провадженні не забороняла вчинення реєстраційних дій з майном та не обмежувала права на звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем - фінансовою установою. Разом з цим, позивач зазначив про недотримання відповідачем-1 порядку подання електронних доказів, паперові копії яких були додані до відзиву просить суд не брати їх до уваги.

В судовому засіданні 23.03.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання.

30.03.2021 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких наголошує на тому, що у разі заборони реєстраційних дій державний реєстратор повинен зупинити проведення реєстраційних дій та, оскільки арешт накладено у межах кримінальної справи, в даному випадку, мають бути застосовані норми КПК України. При цьому, відповідач-2 зауважує на тому, що правомірність наказу від 24.06.2020 № 2184/5 була встановлена рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі № 520/13239/20.

02.04.2021 через відділ діловодства суду від Азово-Чорноморської інвестиційної компанії надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач-1 зазначив, що Державний реєстр прав містить вичерпну інформацію щодо послідовності дій державного реєстратора під час проведення ним державної реєстрації, у тому числі послідовності, дати та часу прийняття рішення і завантаження документів. Колегія Мін`юсту, маючи доступ до відомостей Державного реєстру прав та перевіривши їх, встановила відсутність у реєстрі станом на час прийняття рішення про державну реєстрацію прав необхідних документів, на підставі яких може бути вчинено таку реєстраційну дію. Також, відповідач-2 зазначає, що електронні копії документів, що долучені державним реєстратором до реєстру вже 10.03.2020 не відповідають встановленим до них вимогам та в порушення ст. 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виготовлені не з оригіналів документів, а з неякісних копій. При цьому, відповідач-1 зазначає, що електронні докази у цій справі містяться в Державному реєстрі прав як інформаційній системі, в електронній реєстраційній справі, яка є складовою цього реєстру, і представник відповідача-1 адвокат Орлов О.О., маючи доступ до перегляду відомостей Державного реєстру, надав суду скріншот даних, які містяться в реєстраційній справі в незмінному вигляді та є відображенням інформації та доказів, які існують в електронному вигляді в інформаційній системі. Такі електронні докази можуть бути досліджені судом самостійно з використанням програмного забезпечення Державного реєстру, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо відхилення судом поданих ним доказів є безпідставними.

20.04.2021 через відділ діловодства суду позивач подав пояснення, до яких додав офіційну відповідь Мін`юсту на звернення державного реєстратора Гаспаряна Г.А. від 01.02.2021 згідно з яким державний реєстратор вправі зареєструвати право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем із наявними обтяженнями, що зареєстровані після права іпотеки, крім рішення суду про заборону на вчинення реєстраційних дій, що узгоджується із нормою п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

26.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення та документи щодо виникнення кредитних та іпотечних правовідносин з відповідачем-1.

30.04.2021 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення про судові спори з ТОВ "ФК "Женева" щодо нерухомого майна, права на яке було предметом оскаржуваної реєстраційної дії. При цьому, відповідач-1 зауважив на тому, що однією з підстав для скасування рішення державного реєстратора стали обставини здійснення реєстрації права власності на підставі документів, які не дають змогу встановити підстави набуття ТОВ "ФК "Женева" прав, і такі обставини були встановлені у адміністративній справі № 820/6015/16 (постанови від 17.01.2017) щодо необхідності подання оригіналів документів, які закріплюють основне зобов`язання.

Також 30.04.2021 через відділ діловодства суду надійшли пояснення позивача, в яких він наводить перелік документів, які, за його твердженням, надавалися державному реєстратору.

13.05.2021 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення щодо судових спорів з ТОВ "ФК "Женева", в яких він заперечує доводи позивача про те, що він є правонаступником АТ "Банк "Меркурій" та АТ "Банк "Золоті ворота" у всіх правовідносинах, що виникли за кредитним договором № 02-25к-02 від 21.01.2008 та договором іпотеки. На переконання відповідача-1, належним кредитором за кредитним договором є особа, у володінні якої знаходиться оригінал основного кредитного договору, виконання якого забезпечене іпотекою, однак у ТОВ "ФК "Женева" відсутні оригінали документів, які підтверджують наявність основного зобов`язання, що установлено судовими рішеннями у інших справах. Також, відповідач-1 зазначає, що звертаючись до державного реєстратора, позивач не подав, а реєстратор не перевірив та не завантажив до реєстру документи, необхідні для прийняття рішення про державну реєстрацію прав. За твердженням відповідача-1, державний реєстратор прийняв рішення № 51510484 від 06.03.2020 про реєстрацію права власності на майно за ТОВ "ФК "Женева" за відсутності документів, які б підтверджували набуття права власності іпотекодержателем на іпотечне майно, так як завантажений державним реєстратором 06.03.2020 документ "договір купівлі-продажу від 21.01.2008" не може підтверджувати набуття права власності позивачем, оскільки укладений між іншими сторонами - ОСОБА_1 та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією.

Підготовче засідання, призначене на 13.05.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 підготовче засідання у справі №922/2386/20 призначено на 01.06.2021.

В судовому засіданні 01.06.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 18.06.2021.

15.06.2021 через відділ діловодства суду відповідач-1 подав заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо надання суду доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення по суті спору.

В судових засіданнях 18.06.2021, 29.06.2021 та 15.07.2021 у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувалася перерва, зокрема до 20.07.2021.

20.07.2021 позивач надав письмову відповідь на питання, які виникли під час судових дебатів, щодо підстав анулювання заяви про державну реєстрацію речових прав в паперовій формі від 06.03.2020, в яких повідомив, що анулювання заяви відбулося у зв`язку з неправильним зазначенням у ній по-батькові представника Шульги Костянтина , що діяв на підставі довіреності, а саме було помилково вказано Миколайович замість Григорович . В подальшому 11.03.2020 державний реєстратор зареєстрував іншу заяву із правильними реквізитами, сформував та видав інший витяг з Реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ "ФК "Женева".

В судовому засіданні 20.07.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; представники відповідачів проти позовних вимог заперечили, просили відмовити в позові.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 20.07.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2008 між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" (кредитор) та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (позичальник) був укладений Договір на кредитну лінію №02-25К-02 (до якого в подальшому укладені додаткові угоди), згідно з яким кредитор відкриває позичальнику (позивачу) кредитну лінію та надає кредитні кошти за рахунок кредитної лінії, а позичальник зобов`язується на умовах, передбачених кредитним договором, здійснити погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитною лінією.

На забезпечення виконання зобов`язання за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21.01.2008, між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" (іпотекодержатель) та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №16-03-09, посвідчений 21.01.2008 Зубарєвим І.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №369 (до якого в подальшому укладені додаткові угоди). Предметом іпотеки за іпотечним договором є нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в літ. А-3, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою Харківська область, м. Харків вул. Сумська, 96 (майно), що належать на праві власності Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі ТОВ.

07.02.2014 між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Банк Золоті Ворота» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги за договором №02-25К-02 на кредитну лінію від 21.01.2008, згідно з пунктом 1.1 якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (боржник) у розмірі, визначеному п.1.2 договору.

Право вимоги від Первісного кредитора до Нового кредитора передається частково, в обсязі зазначеному в п.1.2 Договору. Сума вимог, що відступається, станом на дату укладення цього договору становить: строкова заборгованість за кредитом у розмірі 7566200,00 грн. ( п.1.2 договору від 07.02.2014).

07.02.2014 між АКБ Меркурій (первісний іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством «Банк Золоті Ворота» (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором №16-03-09, посвідченим Зубарєвим І.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 21.01.2008, реєстровий № 369, згідно з п.п.1.1.,1.2. якого первісний Іпотекодержатель передає, а новий Іпотекодержатель приймає в повному обсязі всі права вимоги за іпотечним договором № 16-03-09, посвідченим 21.01.2008 Зубарєвим В.І., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, реєстровий номер 369 (з усіма змінами та доповненнями). Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чибісовою А.О., реєстровий № 126.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби від 03.06.2014 №13517451 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, 96 за АТ "Банк Золоті Ворота".

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2014 у справі №820/11581/14, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Вовченко Оксани Сергіївни, що мали місце 03.06.2014 року при здійсненні реєстрації права власності за ПАТ "Банк Золоті Ворота" на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в літ А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м., що розташовані за адресою Харківська область, м. Харків, вул. Сумська 96, що раніше належали Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю; скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Вовченко Оксани Сергіївни №13517451 від 03 червня 2014 року "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення №1-6, 8-20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, що розташовані за адресою Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, 96 за ПАТ "Банк Золоті Ворота" та зобов`язано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати запис про реєстрацію права власності за ПАТ "Банк Золоті Ворота" на нежитлові приміщення третього поверху №1-6,8-20, в літ А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м., що розташовані за адресою Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, 96.

23.02.2015 державним реєстратором Федоренком А.І., на підставі заяви АТ "Банк Золоті Ворота", прийнято рішення № 19544252, відповідно до якого нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в літ. "А-3", з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96 внесені у державний реєстр речових прав на нерухоме майно, та щодо яких вчинено запис про іпотеку №8827245. Також, державним реєстратором Федоренком А.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 19547735 від 23.02.2015 про заборону відчуження на нерухоме майно - нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20 в літ. "А-3", з реєстраційним номером 1 загальною площею 357,3 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, 96, на підставі якого вчинено запис про обтяження № 8827847.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 у справі №820/6015/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017, визнано неправомірними рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Федоренка Андрія Івановича №19544252 від 23.02.2015 року при здійсненні реєстрації іпотеки за АТ "Банк Золоті Ворота" на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м., що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, 96, та належать Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та №19547735 від 23.02.2015 при здійсненні реєстрації обтяжень заборони на нерухоме майно на зазначені нежитлові приміщення. Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Федоренка Андрія Івановича №19544252 від 23.02.2015, відповідно до якого зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху №'1-6, 8-20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, 96, за АТ банк "Банк Золоті Ворота" та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Федоренка Андрія Івановича № 19547735 від 23.02.2015, відповідно до якого зареєстровано обтяження - заборона на вказане нерухоме майно.

05.01.2018, на підставі протоколу №UA-EA-2017-11-24-000393-a від 08.12.2017, між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" (продавець/банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №173, відповідно до якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги до юридичної особи позичальника/іпотекодавця, зазначеного у додатку 1 до цього договору, надалі боржник, за кредитним договором та договором іпотеки, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них.

Відповідно до Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №173 від 05.01.2018 «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами», а саме: договір на кредитну лінію від 21.01.2008 №02-25К-02, з урахуванням всіх змін та доповнень; Іпотечний договір № 16-03-09 від 21.01.2008, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього.

Також, 05.01.2018 між ПАТ "Банк Золоті Ворота" (сторона 1) та ТОВ "ФК "Женева" (сторона 2) укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21.01.2008 №16-03-09, посвідченим 21.01.2008 Зубарєвим І.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 369, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, відповідно до умов якого сторона 1 передала стороні 2 всі права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, за іпотечним договором № 16-03-09, з урахуванням всіх змін та доповнень. Договір посвідчено 05.01.2018, Тарасовою Ю.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1.

06.03.2020 державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем прийнято рішення №51510484 про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 3-го поверху №1-6, 8-20, в літ. "А-3", загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Сумська, будинок 96, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

16.03.2020 Азово-Чорноморська інвестиційна компанія подала до Міністерства юстиції України скаргу № 20 від 13.03.2020 на вказане рішення державного реєстратора, в якій просило скасувати рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича №51510484 від 06.03.2020 та скасувати запис №35838724 від 06.03.2020 про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 3-го поверху №1-6, 8-20, в літ. "А-3", загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Сумська, будинок 96, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Наказом Міністерства юстиції України №2184/5 від 24.06.2020 задоволено скаргу Азово-Чорноморської інвестиційної компанії № 20 від 13.03.2020; скасовано рішення від 06.03.2020 №51510484, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем та анульовано доступ державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряну Гамлету Аветіковичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підставою для прийняття спірного наказу став висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) від 11.06.2020 (далі - висновок).

У вказаному висновку зазначено, що закон зобов`язує державного реєстратора перевіряти документи та/або відомості подані для державної реєстрації на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Колегією під час розгляду скарги було встановлено, що державний реєстратор Гаспарян Г.А. не перевірив належним чином документи, що подавались для державної реєстрації прав. Так, останнім були проведені реєстраційні дії щодо реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» на підставі документів, що не дають можливість встановити підстави набуття ним прав на нежитлові приміщення. Також, перевіривши відомості Державного реєстру прав встановлено, що державним реєстратором Гаспаряном Г.А. при прийнятті оскаржуваного рішення порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації прав та не встановлено наявність заборон відчуження та арешту, зареєстрованих на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 у справі №640/6303/18, якою заборонено відчужувати нежитлові приміщення.

Позивач, посилаючись на те, що під час здійснення реєстраційних дій, державний реєстратор діяв в межах свої повноважень, тоді як Міністерством юстиції України не дотримано положення про Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації та приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при розгляді скарги Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ, у зв`язку з чим безпідставно видано наказ №2184/5 від 24.06.2020 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2020 №51510484, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем, та про анулювання доступу державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, позивач зазначає, що наказ №2184/5 від 24.06.2020 прийнятий Міністерством юстиції України без з`ясування дійсних обставин справи, оскільки не враховано, що законодавство про державну реєстрацію не вимагає подання державному реєстратору для вчинення реєстраційних дій боргових документів (договору позики, кредиту тощо), а підставою для набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки є іпотечний договір, який був поданий державному реєстратору разом з повідомленням іпотекодавця про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання згідно з п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; що наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем згідно з п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також прийнято без врахування наявного в Державному реєстрі листа ПАТ «Укрпошти» від 17.04.2018 про вручення уповноваженому представнику відповідача-1 повідомлення-вимоги до іпотекодавця в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку" та за наявності інформації щодо відкриття провадження у справі Господарського суду Харківської області № 922/1665/20 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2020 №51510484, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем.

Відповідачі, в свою чергу, заперечили проти позовних вимог, з підстав того, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства та із встановленням обставин, що є підставами для скасування рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича, який належним чином не перевірив документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав та здійснив державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону).

За приписами частини 1 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до статті 6 Закону, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Статтею 7 Закону визначено, що Міністерство юстиції України, здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав врегульовано приписами статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини 1 вищевказаної статті, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю (частина 3 статті 37 Закону).

У частині 5 вказаної статті зазначено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку. Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення. Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Відповідно до частини 6 статті 37 Закону за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України. У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Приписами пункту 13 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Пунктом 14 вказаного Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Як встановлено судом, 11.06.2020, за результатом розгляду скарги Азово-Чорноморської інвестиційної компанії на рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича від 06.03.2020 №51510484, прийнято висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яким рекомендовано скаргу задовольнити та скасувати рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича від 06.03.2020 №51510484, у зв`язку з чим прийнятий оскаржуваний наказ №2184/5 від 24.06.2020.

У вказаному висновку зазначено, що Колегією під час розгляду скарги було встановлено, що державний реєстратор Гаспарян Г.А. не перевірив належним чином документи, що подавались для державної реєстрації прав та проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», на підставі документів, які не давали можливість встановити підстави набуття ним прав на нежитлові приміщення, тоді як закон зобов`язує державного реєстратора перевіряти документи та/або відомості подані для державної реєстрації на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Також, перевіривши відомості Державного реєстру прав встановлено, що державним реєстратором Гаспаряном Г.А. при прийнятті оскаржуваного рішення порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації прав та не встановлено наявність заборон відчуження та арешту, зареєстрованих на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 у справі №640/6303/18, якою заборонено відчужувати нежитлові приміщення. Відтак комісія дійшла висновку, що під час вчинення реєстраційної дії не було дотримано вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакціях чинних на дату вчинення реєстраційної дії - 06.03.2020).

Так, пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлені загальні засади державної реєстрації, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1952-IV) державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Частиною 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав на нерухоме майно та порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина 2 статті 18 Закону).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 затверджено порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 1127), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 6 Порядку № 1127, в редакції чинній на дату проведення реєстраційної дії, встановлено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис (п. 8 Порядку №1127). Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови підписання її заявником з використанням засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри (ч. 1 ст. 20 Закону).

Аналіз наведених норм права, які регулюють порядок та підстави вчинення реєстраційних дій, свідчить, що державна реєстрація прав здійснюється державним реєстратором на підставі заяви, в тому числі, яка формується державним реєстратором та обов`язково підписується заявником.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом друкованої форми заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення особи на вчинення юридично значимих дій, забезпечує їх ідентифікацію.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2020 у Центрі надання адміністративних послуг при Печенізькій районній державній адміністрації Харківської області була сформована заява від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) та зареєстрована в Державному реєстрі прав за № 38840677. Уповноваженою особою вказано Шульгу Костянтина Миколайовича на підставі довіреності, виданої приватним нотаріусом 21.02.2020 за № 274.

Вказана заява була розглянута державним реєстратором Гаспаряном Г.А. та за результатами її розгляду прийнято рішення № 51510484 про проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване у м. Харкові по вул. Сумській, 96, за ТОВ "ФК "Женева".

В той же час, заява № 38840677 не містить підпису уповноваженої особи ТОВ "ФК "Женева", як невід`ємного елемента заяви, який підтверджує волю й фіксує волевиявлення особи на вчинення дії. Тоді як, за відсутності належно оформленої заяви, відсутні підстави для її розгляду та прийняття рішення про проведення реєстраційної дії.

При цьому, за довіреністю ТОВ "ФК "Женева" від 21.02.2020, долученою до матеріалів даної справи, було уповноважено бути представником товариства Шульгу Костянтина Григоровича, а не Шульгу Костянтина Миколайовича, як зазначено у заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та в подальшому в рішенні про державну реєстрацію від 06.03.2020.

Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону № 1952-IV у разі якщо державна реєстрація прав проводиться не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, державний реєстратор обов`язково визначає обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб і цивільної правоздатності та дієздатності юридичних осіб, перевіряє повноваження представника фізичної або юридичної особи щодо вчинення дій, направлених на набуття, зміну чи припинення речових прав, обтяжень таких прав.

Частиною 1 статті 20 Закону, частиною 7 статті 18 № 1952-IV встановлено, що у разі подання заяви уповноваженою на те особою державним реєстратором встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

Для цілей проведення реєстраційних дій документом, що підтверджує повноваження діяти від імені іншої особи, є документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, нотаріально посвідчена довіреність або відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про особу, яка уповноважена діяти від імені юридичної особи.

Дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, перевіряється за допомогою Єдиного реєстру довіреностей.

При цьому, пунктом 12 Порядку №1127 визначено, що під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Доступ до відомостей Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів забезпечується за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав.

Згідно п. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (далі - Порядок № 1141) ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують: автоматичне формування та присвоєння реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви, номера запису, індексного номера рішення, інформації та витягів з Державного реєстру прав тощо; формування заяв, рішень, інформації та витягу з Державного реєстру прав з накладенням у випадках, передбачених законодавством, кваліфікованого електронного підпису державним реєстратором чи уповноваженою особою суб`єкта державної реєстрації прав; захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій; оновлення, архівування та відновлення відомостей, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук; документальне відтворення процедури державної реєстрації прав.

При цьому, пунктом 25 Порядку №1127 визначено, що документи та/або відомості, сформовані державним реєстратором за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час розгляду заяви, а також електронні копії оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 цього Порядку, виготовлені шляхом сканування та долучені до відповідної заяви, зберігаються в електронній формі у зазначеному Реєстрі. В електронній формі у Державному реєстрі прав також зберігаються електронні копії надісланих у передбачених законом випадках державним реєстратором у паперовій формі запитів та відповідей на них, що виготовлені шляхом сканування, та у разі використання інформації з наявних у державного реєстратора паперових носіїв інформації (реєстрових книг, реєстраційних справ, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - виготовлені шляхом сканування копії документів, що містять таку інформацію.

Втім, докази перевірки повноважень представника, який зазначений в сформованій 06.03.2020 друкованій формі заяви про вчинення реєстраційної дії, яка, до того ж, не містила особистого підпису заявника, суду не надані і в матеріалах реєстраційної справи відсутні, що є порушенням вимог ч. 7 ст. 18 Закону №1952-IV.

Разом з цим, частиною 1 статті 18 Закону № 1952-IV, в редакції чинній на момент вчинення реєстраційної дії, встановлено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Як зазначено в пунктах 7 та 10 Порядку № 1127 для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій необхідних для державної реєстрації прав документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 цього Порядку, обов`язково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, які додаються до заяви.

Згідно зі ст. 16 Закону №1952-IV при прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав.

При цьому, пунктами 6 та 7 Порядку ведення Державного реєстру прав, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, який визначає перелік відомостей, що вносяться до бази даних заяв, встановлено, що формування заяв у сфері державної реєстрації прав у базі даних заяв здійснюється шляхом внесення відомостей про: 1) тип заяви, 2) заявника. Під час формування заяви про державну реєстрацію прав додатково до відомостей, передбачених пунктом 6 цього Порядку, вносяться відомості про, зокрема, 9) документи, подані для державної реєстрації прав: назва документа; серія документа (за наявності); номер документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ; строк дії документа (за наявності); додаткові відомості про документ (за наявності). У разі формування заяви, разом з якою подається декілька документів для державної реєстрації прав, відомості про документ зазначаються щодо кожного такого документа.

З сукупного аналізу наведених норм права, які регулюють порядок та підстави вчинення реєстраційних дій, слідує, що виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав (п.2.ч.1 ст. 18 Закону) передує прийняттю рішення про державну реєстрацію прав (п.5 ч.1 ст. 18 Закону), що спростовує доводи позивача про можливість внесення документів необхідних для проведення державної реєстрації прав, після прийняття рішення.

Водночас суд відхиляє посилання позивача на ч. 2 ст. 19 Закону № 1952-IV, яка передбачає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав, крім випадку, передбаченого статтею 312 цього Закону, оскільки вказана норма лише встановлює можливий строк проведення державної реєстрації прав, втім не змінює порядку прийняття рішення про державну реєстрацію прав, чітко визначеного в статті 18 вказаного Закону. Процедура державної реєстрації прав завершується саме прийняттям рішення про державну реєстрацію прав, а відповідно і дії, визначені в п. 2, 4 ч. 1 ст. 18 Закону № 1952-IV, мають вчинятися до прийняття рішення, а не після його прийняття, як помилково стверджує позивач.

За результатом дослідження матеріалів реєстраційної справи встановлено, що одержавши заяву на вчинення реєстраційних дій № 38840677, яка не містила підпису заявника, та завантаживши у Державний реєстр прав лише договір купівлі-продажу № 363 від 21.01.2008 (№ 1384617), який не міг підтверджувати набуття права власності позивачем на нерухоме майно, оскільки укладений між іншими сторонами, державний реєстратор прийняв рішення № 51510484 про вчинення реєстраційної дії та надав витяг № 35838724 з реєстру про вчинену реєстраційну дію.

При цьому, згідно відомостей реєстраційної справи, документи, на які посилається позивач, як підставу для вчинення реєстраційної дії, були зареєстровані в Державному реєстрі прав лише 10.03.2020 о 14 год. 33 хв. 36 с, тобто через три дні після прийняття державним реєстратором рішення № 51510484 про проведення реєстраційної дії та видачі витягу з Державного реєстру прав і жодних доказів наявності об`єктивних перешкод для виготовлення їх електронних копій та розміщення у Державному реєстрі прав до прийняття рішення у відповідності до вимог статті 18 Закону №1952-IV не надано, що ставить під сумнів наявність в розпорядженні державного реєстратора визначеного пакета документів на дату вчинення реєстраційної дії. Тим більш, що за приписами п. 24 Порядку №1127 за результатами розгляду заяви (прийняття рішення) державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації та видає витяг з Державного реєстру прав.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, державний реєстратор за відсутності належним чином оформленої заяви на вчинення реєстраційної дії, оскільки вона не містила підпису заявника, який є обов`язковим за приписами п. 8 Порядку №1127 та ст. 20 Закону № 1952-IV для розгляду заяви, без перевірки повноважень представника, який вказаний в заяві як особа яка діє від імені ТОВ "ФК "Женева", без виготовлення електронних копій документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії та їх розміщення у Державного реєстрі прав, а відповідно і їх перевірки, що повинно передувати прийняттю рішення, одразу прийняв рішення № 51510484 про вчинення реєстраційної дії та надав витяг з реєстру про вчинену реєстраційну дію, що є безумовним порушенням вимог законодавства щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та ставить під сумнів правомірність вчиненої реєстраційної дії, тоді як пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1952-IV встановлено гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім цього, пунктом 12 Порядку №1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Перевіривши відомості Державного реєстру прав комісією було встановлено, що державним реєстратором Гаспаряном Г.А. при прийнятті оскаржуваного рішення не було перевірено у встановленому п. 12 Порядку №1127 наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, зокрема, наявності заборони відчуження та арешту, зареєстрованих на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 у справі № 640/6303/18, якою заборонено відчужувати нежитлові приміщення.

Суд зауважує, що п. 7 ч. 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що відмова в державній реєстрації з підстав наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33 - 38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

В той же час, наявне застереження в п. 7 ч. 4 статті 24 Закону №1952-IV не звільняло державного реєстратора від обов`язку перевіряти відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями шляхом перевірки відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, що ним зроблено не було.

Разом з цим, згідно частини 8 статті 18 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Пунктом 40 Порядку №1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Статтею 27 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 131) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину (п. 57 Порядку №1127).

Пунктом 61 Порядку №1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплений у статтях 10, 18 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

При цьому, частиною 1 статті 20 Закону № 1952-IV та п. 7 Порядку №1127 визначено, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстраційної дії.

У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Статтею 22 Закону № 1952-IV, унормовано, що документи, які подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Електронні копії документів повинні бути придатні для сприйняття їх змісту (п.17 Порядку №1141).

Однак, при проведенні державної реєстрації переходу прав на нерухоме майно оригінали документів, а саме кредитний договір №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року та додаткові угоди до нього, які підтверджують наявність зобов`язання відповідача державному реєстратору надані не були, а також в матеріалах реєстраційної справи відсутня довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, яка передбачена п.п. 3 п. 61 Порядку №1127. Разом з цим, частина документів, які розміщені після вчинення реєстраційної дії у Державному реєстрі прав, не дають змогу однозначно тлумачити їх зміст, так як не є придатними за своєю якістю для сприйняття їх змісту, що перевірено під час огляду матеріалів реєстраційної справи судом (зокрема: іпотечний договір №16-03-09, більша частина договорів про внесення змін до іпотечного договору, довіреність, повідомлення про вручення відправлення).

Вищевикладене в сукупності свідчить, що державний реєстратор за відсутності належним чином оформленої заяви на вчинення реєстраційної дії, оскільки вона не містила підпису заявника, який є обов`язковим за приписами п. 8 Порядку №1127 та ст. 20 Закону №1952-IV, без перевірки повноважень представника, який вказаний в заяві як особа яка діє від імені ТОВ "ФК "Женева", за відсутності на дату розгляду заяви належних документів, що мають підтверджувати підстави для вчинення реєстраційної дії в повному обсязі в Державному реєстрі прав, прийняв 06.03.2020 рішення №51510484 про проведення реєстраційної дії, чим порушив приписи Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, не вживши заходів перевірки документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви чи відмови у проведенні державної реєстрації прав у відповідності до приписів ст. 23, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Невжиття цих заходів потягнуло за собою внесення в Державний реєстр відомостей, які не відповідають принципу верховенства права, а також засадам об`єктивності, достовірності та повноти, що з огляду на положення статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованим висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 11.06.2020 про те, що державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем було порушено вимоги статей 10, 18, 23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2020 №51510484, а відповідно, відповідач встановивши факт порушення вимог чинного законодавства у сфері державної реєстрації прав, правомірно, в межах своїх повноважень, видав наказ щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

При цьому, судом враховано, що рішенням Господарського суду Харківської області від 11.02.2021 у справі №922/3371/19, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Юлії Георгіївни №39120026 від 05.01.2018, відповідно до якого було змінено Іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в. літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", в тому числі з підстав відсутності оригіналу договору на кредитну лінію (невідновлювальну) від 21.01.2008 №02-25К-02 з усіма додатковими угодами до нього, виконання якого забезпечено іпотекою, який є обов`язковим відповідно статті 1055 ЦК України, статті 1 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічний висновок щодо фактів відсутності оригіналів первинних документів - договору на кредитну лінію від 21.01.2008 №02-25К-02 та додаткових угод до нього та висновок щодо юридичних наслідків їх відсутності під час вчинення реєстраційних дій було також викладено в постанові Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 у справі №820/6015/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017, якою, в тому числі, було скасовано рішення державного реєстратора Федоренка Андрія Івановича №19544252 від 23.02.2015р., відповідно до якого зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м., що розташовані за адресою: Харківська область м. Харків, вул. Сумська, 96, за АТ Банк "Золоті ворота".

В свою чергу, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 по справі № 520/13239/2020 у задоволенні адміністративного позову Державного реєстратора Печенізької Державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Г.А. до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», Державне підприємство Національні інформаційні системи, Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2184/5 від 24.06.2020, яким, зокрема, анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряну Гамлету Аветіковичу відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021, вказане рішення суду в цій частині залишено в силі, з підстав того, що обраний вид відповідальності у вигляді анулювання доступу державному реєстратору прав на нерухоме майно Печенізької державної адміністрації Харківської області Гаспаряну Г.А. до Державного реєстру речових прав, є співмірним із вчиненим державним реєстратором порушенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Надання протилежних висновків в іншій справі щодо одних й тих же обставин суперечить одному з основних елементів верховенства права - принципу юридичної визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (постанова Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №910/11470/18).

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-78 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

При цьому, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 19.09.2019 у справі №924/831/17, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18.

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та від 20.08.2020 у справі №914/1680/18 та від 21.05.2020 у справі №906/764/20.

В даному випадку, судом не встановлено і позивачем не доведено дотримання державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час прийняття рішення про державну реєстрацію від 06.03.2020 №51510484 права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ "ФК "Женева", оскільки, як встановлено, державний реєстратор прийняв 06.03.2020 рішення №51510484 про проведення реєстраційної дії, в порушення приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, за відсутності належним чином оформленої заяви на вчинення реєстраційної дії, оскільки вона не містила підпису заявника, який є обов`язковим за приписами п. 8 Порядку №1127 та ст. 20 Закону №1952-IV, без перевірки повноважень представника, який вказаний в заяві як особа яка діє від імені ТОВ "ФК "Женева" та за відсутності на дату розгляду заяви належних документів, що мають підтверджувати підстави для вчинення реєстраційної дії в повному обсязі в Державному реєстрі прав. При цьому, сам факт наявності листа ПАТ «Укрпошта» від 17.04.2018 не спростовує встановлених порушень під час вчинення реєстраційної дії та не свідчить про дотримання вимог статті 18 Закону №1952-IV щодо порядку вчинення реєстраційних дій.

Доказів порушення відповідачем-2 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 під час розгляду справи встановлено не було і позивач на такі порушення не посилався, стверджуючи лише на протиправності оскаржуваного наказу з підстав відсутності порушень державним реєстратором вимог законодавства у сфері здійснення реєстраційних дій, що під час розгляду справи доведено не було.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про порушення Мін`юстом п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.06.2020 було відкрито провадження у справі № 922/1665/20 за позовом Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" про визнання протиправним та скасуваня рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Гаспаряна Гамлета Аветіковича №51510484 від 06.03.2020, так як сторонами у справі № 922/1665/20 є Азово-Чорноморська інвестиційна компанія (позивач) та ТОВ "ФК "Женева" (відповідач), а сторонами за скаргою від 13.03.2020 є Азово-Чорноморська інвестиційна компанія (скаржник) та державний реєстратор Гаспарян Г.А. (суб`єкт оскарження). Отже суб`єктний склад зазначених проваджень є різним.

Тоді як, п. 4 ч. 8 ст. 37 вказаного Закону передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав. Тобто, вказана норма підлягає застосуванню за наявності всієї сукупності умов, які наведені у ній - наявність спору між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Необґрунтованими є і доводи позивача про відсутність у членів Комісії доступу до відомостей, які містяться в Державному реєстрі прав, оскільки згідно п. 5 Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №71/5 від 09.01.2020, зареєстрованого за N 24/34307, в редакції чинній на дату розгляду скарги відповідача-1, співголови, секретар та члени Колегії мають право користуватися відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та є предметом розгляду за скаргами у сферах державної реєстрації.

Разом з цим, з огляду на приписи п. 7 ч. 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд не погоджується з доводами відповідачів про наявність заборони вчинення реєстраційних дій, оскільки ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 у справі № 640/6303/18 було накладено арешт на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ. «А-3» загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96 шляхом заборони їх відчуження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку; доказів наявності судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій суду надано не було.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності та беручи до уваги встановлені порушення вимог чинного (в редакції на час вчинення реєстраційної дії) законодавства в сфері вчинення реєстраційних дій державним реєстратором при прийнятті рішення від 06.03.2020 №51510484, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу № 2184/5 від 24.06.2020 задоволенню не підлягають.

При цьому, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 02.08.2021.

Суддя Т.В. Васильченко