ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" липня 2021 р. Cправа № 902/313/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

у відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирівський цегельний завод" (вул. Горького, 149, м. Немирів, 22800)

про стягнення 21504,81 грн,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирівський цегельний завод" про стягнення 21504,81 грн.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення з відповідачем Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, опублікованого на вебсайті АТ "Вінницяобленерго" (публічний договір приєднання), за фактом підписання Товариством з обмеженою відповідальністю "Немирівський цегельний завод" заяви-приєднання від 18.12.2018.

Як стверджує позивач, відповідачем не виконано умови вказаного Договору в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги у передбачений Договором строк, внаслідок чого Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирівський цегельний завод" 21504,81 грн заборгованості, з яких: 14468,34 грн - вартості послуг з розподілу електричної енергії; 4441,5 грн - вартості послуг з компенсації перетікання реактивної енергії; 1138,73 грн - пені; 1130,37 грн - інфляційних втрат та 325,87 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 05.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/313/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

З метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення усіх обставин справи, здійснивши аналіз предмета та підстав позову, враховуючи відсутність правової позиції відповідача у даному спорі, судом постановлено ухвалу від 31.05.2021 про перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.07.2021 та продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

За результатами проведеного судового засідання 07.07.2021 за участю представника позивача суд у протокольній формі ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 27.07.2021.

На визначену дату та час у судове засідання учасники справи не з`явилися. При цьому представник позивача про дату, час та місце розгляду справи повідомлена під розписку у судовому засіданні 07.07.2021, яка міститься у матеріалах справи; відповідач - ухвалою суду від 07.07.2021, яку надіслано рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Разом з тим адресована відповідачу за адресою місцезнаходження, що міститься у ЄДРЮОФОПГФ, судова кореспонденція, в т.ч. ухвала про відкриття провадження у справі, повернута на адресу суду із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка стосується попередньої редакції ГПК України та на даний час є чинною).

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду у справі №902/313/21 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

18.12.2018 між позивачем (Оператор системи) та відповідачем (Споживач) на підставі заяви-приєднання укладено Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі (розподілу) електричної енергії споживачам як послуги оператора системи. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання (Додаток 1 до Договору).

За змістом Заяви-приєднання від 18.12.2018 учасник роздрібного ринку електричної енергії оператор системи розподілу ПАТ "Вінницяобленерго", який діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої згідно Постанови НКРЕКП від 13.11.2018 №1414, повідомляє про припинення діяльності ПАТ "Вінницяобленерго" як постачальника за регульованим тарифом та приєднання споживача з 01.01.2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії №НЕ-010501 від 13.03.2015 за особовим рахунком №059501 бази даних споживачів постачальника за регульованим тарифом.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, та є однаковими для всіх споживачів.

Пунктом 2.3. Договору визначено, що Споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 "Порядок розрахунків".

Згідно з пунктом 1 Додатку № 4 "Порядок розрахунків" Договору визначено, що розрахунковий період за даним договором прирівнюється до календарного місяця, протягом якого визначається обсяг розподіленої електроенергії.

Споживач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії, заявленого на відповідний розрахунковий період, наступним чином: - попередня оплата - до кінця останнього робочого дня попереднього розрахункового періоду 100% вартості обсягу очікуваного споживання електричної енергії на розрахунковий місяць.

Споживач здійснює остаточний розрахунок за розподілену (передану) електричну енергію та інші платежі згідно з умовами цього Договору на підставі самостійно отриманих у Оператора системи рахунків протягом 5 (п`яти) операційних днів з дня їх отримання (пункт 2 Додатку № 4 "Порядок розрахунків" до Договору).

Цей договір набирає чинності з дня приєднання Споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 Договору).

За умовами п. 3.4. Договору споживач, що не є побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати Постачальнику послуг комерційного обліку (Оператору системи) звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канали дистанційного зв`язку.

На підтвердження факту наданих послуг за Договором у вересні-жовтні 2020 року позивачем надано підписані зі сторони Акціонерного товариства "Вінницяобленерго акти прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії та відповідні рахунки: №376 від 21.09.2020 (за вересень 2020) на суму 13626,08 грн; та №175 від 19.10.2020 (за жовтень 2020) на суму 842,26 грн.

Також позивачем здійснено нарахування відповідачу в сумі 4441,5 грн наданих послуг з компенсації перетікання реактивної енергії за вересень 2020 року згідно умов договору №НЕ-010501 від 13.03.2015, що підтверджується рахунком №372 від 21.09.2020 за вересень 2020 та актом №372 прийняття-здачі наданих послуг з компенсації перетікання реактивної енергії від 21.09.2020.

Позивач звертався до відповідача з претензією №СО-55-1016 від 23.11.2020 про відшкодування 18909,84 грн заборгованості з наданих послуг за розподіл електричної енергії та за перетікання реактивної електроенергії, яку вручено директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирівський цегельний завод" 26.11.2020 (а.с. 32, том 1). При цьому доказів реагування відповідача на таку претензію матеріали справи не містять.

Несплата відповідачем заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електроенергії слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Окрім того, Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" внаслідок прострочення виконання зобов`язання зі сплати наданих послуг заявлено до стягнення 1138,73 грн - пені; 1130,37 грн - інфляційних втрат та 325,87 грн - 3% річних.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 173 Господарського кодексу України встановлено, що один суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин зобов`язані вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Таким чином, відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як встановлено судом, на підтвердження факту наданих послуг за Договором у вересні-жовтні 2020 року позивачем надано підписані зі сторони Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" акти прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії та відповідні рахунки: №376 від 21.09.2020 (за вересень 2020) на суму 13626,08 грн; та №175 від 19.10.2020 (за жовтень 2020) на суму 842,26 грн.

З огляду на те, що такі документи складено позивачем в односторонньому порядку, суд враховує, що обсяг наданих послуг відповідачу за вересень - жовтень 2020 року підтверджено даними зняття показників засобів обліку електричної енергії, зазначеними безпосередньо відповідачем через особистий кабінет на сайті Оператора системи розподілу (передачі) (а.с. 21, том 1). При цьому пунктом 2 Додатку № 4 "Порядок розрахунків" до Договору саме на споживача (відповідача) покладено обов`язок самостійного отримання відповідних рахунків.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14468,34 грн - вартості послуг з розподілу електричної енергії.

Визначаючись щодо позовної вимоги про стягнення 4441,5 грн - вартості послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, суд враховує, що плата за перетікання реактивної електричної енергії - плата за послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, які оператор системи розподілу/оператор системи передачі змушений надавати споживачам на території здійснення своєї ліцензованої діяльності (абзац 45 пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 - (ПРРЕЕ).

Варто зауважити, що плата за перетікання реактивної електроенергії не є збитками чи штрафними санкціями. За своєю правовою природою ця плата є платою за послуги, які згідно з чинним законодавством надає власник електричних мереж непобутовому споживачеві, що допускає перетікання реактивної електричної енергії.

Згідно з абзацом 3 пункту 6 ПРРЕЕ до укладення договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії відповідно до Правил відносини між ОСР/ОСП та споживачем щодо розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії регулюються договорами про постачання електричної енергії та договорами про технічне забезпечення електропостачання споживача між основним споживачем та субспоживачем.

Так, згідно з актом №372 прийняття-здачі наданих послуг з компенсації перетікання реактивної енергії від 21.09.2020 в сумі 4441,5 грн здійснено з посиланням на умови Договору №НЕ-010501 від 13.03.2015 про постачання електричної енергії, укладеного між ПАТ "Вінницяобленерго" в особі СО "Немирівські електричні мережі" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Немирівський цегельний завод" (а.с. 17-20).

Пунктом 1 розділу ІІІ Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 06.02.2018 № 87, визначено, що розрахунки за перетікання реактивної електроенергії здійснюються за об`єктами непобутових споживачів електроенергії з дозволеною потужністю 50 кВт і більше, крім об`єктів, що споживають електроенергію на комунально-побутові потреби або технічні цілі багатоквартирних будинків (робота ліфтів, насосів, замково-переговорних пристроїв, освітлення дворів, східців і номерних знаків тощо), а також за об`єктами альтернативної енергетики з дозволеною потужністю власних потреб 50 кВт і більше або які відносяться до генеруючих одиниць типу B, C, D. Із цього випливає, що непобутові споживачі зобов`язані здійснювати плату за перетікання реактивної електроенергії лише за об`єктами, договірна потужність яких дорівнює або перевищує 50 кВт.

Згідно з предметом Договору №НЕ-010501 від 13.03.2015 про постачання електричної енергії Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача із загальною дозволеною потужністю 180 кВт. Загальна приєднана потужність у точках підключення становить 368 кВт.

Отже, договірна потужність об`єктів відповідача перевищує 50 кВт, внаслідок чого відповідач як непобутовий споживач зобов`язаний здійснювати плату за перетікання реактивної електроенергії.

Враховуючи наведене, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 4441,5 грн - вартості послуг з компенсації перетікання реактивної енергії обґрунтованою, відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Окрім вартості наданих послуг за надані послуги з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електроенергії позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1138,73 грн - пені; 1130,37 грн - інфляційних втрат та 325,87 грн - 3% річних внаслідок прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 8.5. Договору за внесення платежів, передбачених Договором, з порушенням термінів визначених додатком 4 до цього Договору, у разі якщо главою 5 цього Договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу здійснює споживач безпосередньо оператору системи, Споживач сплачує оператору системи пеню у розмірі 0,2% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Разом з тим нарахування пені обмежується розміром подвійної облікової ставки НБУ.

Так, за приписами ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та, зокрема, викладена в постановах: Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17, Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі № 25/187 та від 07.11.2011 у справі № 5002-2/5109-2010.

Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України також викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/10224/14, від 23.05.2018 у справі №910/15492/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15. При цьому позивачем при нарахуванні пені враховано обмеження її розміру подвійною обліковою ставкою НБУ.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та пені, суд дійшов висновку, що такий розрахунок не перевищує розрахунку суду, внаслідок чого пеня, 3% річних та інфляційні втрати підлягають задоволенню у заявлених Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" сумах.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню, окрім суми основного боргу за надані послуги з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електроенергії, 1138,73 грн - пені; 1130,37 грн - інфляційних втрат та 325,87 грн - 3% річних.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду відзиву, доказів в спростування позовних вимог, власного контррозрахунку заборгованості чи доказів погашення заборгованості.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача повністю в сумі 2270 грн відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирівський цегельний завод" (вул. Горького, 149, м. Немирів, 22800; ) на користь Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050; ) 14468,34 грн - вартості послуг з розподілу електричної енергії; 4441,5 грн - вартості послуг з компенсації перетікання реактивної енергії; 1138,73 грн - пені; 1130,37 грн - інфляційних втрат; 325,87 грн - 3% річних та 2270 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на адреси електронної пошти позивача: ; .

Повне рішення складено 06 серпня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3,4 - позивачу - вул. Горького, 2, м. Немирів, 22800 (адреса для листування СО "Вінницькі Східні електричні мережі); ; ;

5 - відповідачу - вул. Горького, 149, м. Немирів, 22800.