ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2146/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп - Трейд", м.Харків
про стягнення 92041,42 грн.
за участю представників:

позивача - Підгорний Б.Б. (довіреність №40-1181/75 від 17.03.2021 року);

відповідача - Платухіна М.А. (адвокат, ордер ВІ №1040342 від 14.07.2021 року).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Трейд" про стягнення 92041,42 грн. за договором №2274 від 01.12.2003 року, з яких: 82609,26 грн. основного боргу; 6378,69 грн. інфляційних втрат; 3053,47 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2146/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Сторонами надано до суду наступні документи:

- відзив відповідача (вх.№15203 від 30.06.21) про відмову в задоволенні позову через скрутне матеріальне становище, ненадання ХТМ акту виконаних робіт за грудень 2020 року на суму 4784,69 грн., не врахування 5000 грн. сплати за платіжним дорученням №14 від 22.04.21 та 5000,00 грн. сплачених 10.06.21, ухилення ХТМ від звірки взаєморозрахунків. Відповідач визнає 72609,26 грн. боргу, просить проводити розгляд справи з викликом сторін;

- клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді (вх.№15202 від 30.06.21);

- відповідь позивача на відзив (вх.№15753 від 06.07.21) про підтвердження сплати 22.04.21 - 5000 грн., 10.06.21 - 5000 грн., 30.06.21 - 5000 грн. та через відсутність періоду за який здійснюється платіж зарахування цих сплат на погашення заборгованості у хронологічному порядку, починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період. Станом на 01.07.21 борг складає 72609,26 грн. за період з грудня 2018 по квітень 2021 включно.

Надані документи судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суд від 12.07.2021 року задоволено клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, ухвалено розгляд справи №922/2146/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Також, даною ухвалою суду було поновлено строк позивачу на подання відповіді на відзив та прийнято до розгляду відповідь позивача, та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про проведення процедури врегулювання спору за участю судді та зупинення провадження у справі.

Судове засідання з розгляду справи по суті було призначено на 27.07.2021 року та було відкладено протокольною ухвалою суду за клопотанням відповідача на 03.08.2021 року.

В судовому засіданні 03.08.2021 року представник відповідача просив надати час для мирного врегулювання спору та заявив усне клопотання про витребування у позивача доказів щодо тарифів на опалення в спірний період,

Представник позивача заперечував проти даних клопотань, пояснив, що мирне врегулювання неможливо на даний час.

Судом оголошено протокольну ухвалу на підставі ст.ст.81, 207, 233 ГПК України про залишення без розгляду усного клопотання відповідача про витребування доказів, як такого, що заявлено з порушенням встановленого ГПК України строку.

Представник позивача позов підтримував, просив його задовольнити, при цьому пояснивши, що відповідачем дійсно зроблені оплати в загальній сумі 15000,00грн., 5000,00 грн. з яких, сплачених 22.04.21 вже враховано в ціну позову при його поданні, а 10000,00 грн. від 10.06.21 та 30.06.21 не враховано, тому що сплачено після подання позову до суду.

Представник відповідача проти позову заперечував частково, з підстав, зазначених у відзиві, вважає, що з ціни позову потрібно вирахувати сплачені ним 15000,00 грн., та відповідно перерахувати 3% річних та інфляційні, а також, не згоден з нарахуванням боргу у зв`язку з ненаданням позивачем тарифів на опалення в спірний період.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між КП ХТМ та ТОВ "Олімп-Трейд" особі директора Стешенко В.М. укладено Договір № 2274 про постачання теплової енергії від 01.12.2003 року.

Відповідач на підставі Договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) №4694 від 04.06.2003 року займає нежитлові приміщення загальною площею 314,5м2, розташовані за адресою: м.Харків, проспект Ново-Боварський (Ілліча), 101, літера «А-5».

КП Харківські теплові мережі на підставі розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2017-2018 р.р., 2018-2019р.р., 2019-2020 р.р., 2020-2021 р.р. та договору постачання теплової енергії №2274 від 01.12.2003 року здійснює постачання теплової енергії до приміщення відповідача за адресою: м.Харків, проспект Ново-Боварський (Ілліча), 101.

Відповідно до умов Договору КП «Харківські теплові мережі» (Енергопостачальна організація) зобов`язалося постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п.2.1. Договору, а відповідач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору.

У відповідності до п.6.3 Договору відповідач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість, зазначеної у додатку 1 до договору кількість теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно їх показань (з урахуванням теплових втрат від наружної стіни будинку до місця установки приладу обліку відповідно до п.7.2.43 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71), які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням (п.23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 №1198), а між власниками житла пропорційно площам квартир (п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630).

У зв`язку з тим, що житловий будинок, у якому розташовані нежитлові приміщення відповідача, оснащений приладом обліку теплової енергії, розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався відповідачем згідно показань приладу обліку, встановленого у будинку, з урахуванням максимального теплового навантаження на нежитлові приміщення відповідача, виконаного згідно з нормативним документом Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94.

На підставі зазначеного відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Відповідач систематично не сплачує рахунки за спожиту теплову енергію, у зв`язку чим утворилася заборгованість.

Станом на 24.05.2021 року заборгованість за спожиту теплову енергію відповідачем за адресою: м.Харків, проспект Ново-Боварський (Ілліча), 101 складала 82609,26 грн., яка утворилася за період з березня 2018 року по квітень (включно) 2021 року.

Факт споживання відповідачем теплової енергії також підтверджується актами на включення/відключення теплової енергії у приміщення відповідача. Вищезазначені акти на включення та відключення опалення підписані та скріплені печатками повноважених представників КП Харківські теплові мережі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Позивач поставив відповідачу теплову енергію, що підтверджується матеріалами справи, не оспорюється відповідачем.

Під час розгляду справи відповідачем сплачено 10000,00 грн. боргу, по 5000,00грн. 10.06.21 та 30.06.21. Дану оплату підтверджує позивач.

Отже, враховуючи сплату боргу в сумі 10000,00 грн. після відкриття провадження у справі, предмет спору в цій частині відсутній, відтак, суд закриває провадження у справі №922/2146/10 в частині стягнення 10000,00 грн. боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Крім того, судом встановлено, що 22.04.2021 року позивачем також було сплачено 5000,00 грн. боргу, та відповідач вважає, що дана сума не врахована позивачем в ціну позову.

Позивач надав з цього приводу пояснення, підтвердивши сплату даної суми, але, у зв`язку з відсутністю у платіжному дорученні (а.с.89) посилання на період (місяць), за який здійснюється платіж, позивачем було зараховано цю суму на погашення заборгованості, що виникла у найдавніший період, та відповідно, дану суму було вже враховано в ціну позову, та у розрахунок заборгованості.

Таким чином, відповідач здійснив оплату за опалення лише частково.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та повністю не розрахувався за поставлену теплову енергію у визначений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором на суму 72609,26 грн. (з урахуванням оплати 10000,00 грн. під час розгляду справи).

Таку суму боргу визнає й відповідач у відзиві (а.с.84), інших доказів оплати боргу до суду не надано.

Щодо незгоди відповідача з тарифами на опалення, суд зазначає, що це не є предметом позову, тарифи на опалення є загальнодоступними, відповідач мав змогу з ними ознайомлюватися під час споживання тепла, таки тарифи встановлюються не особисто позивачем, а НКРЕКП, тому дані заперечення суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

З огляду на вищевикладене, заперечення відповідача не прийняті судом до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані 6378,69 грн. інфляційних втрат та 3053,47грн. 3% річних.

Перевіривши відповідні розрахунки, за допомогою програми "Законодавство" суд приходить до висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які відповідачем не спростовані.

Отже, з урахуванням часткової оплати заборгованості під час розгляду справи, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-80, 129, 231-233, 237-238, 240-241, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі №922/2146/21 в частині стягнення 10000,00 грн. боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Трейд" (адреса: м.Харків, вул.Каштанова,10; ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (адреса: 61037, м.Харків, вул.Мефодіївська,11; ) заборгованість за неналежне виконання договірних зобов`язань в сумі 82041,42 грн., з яких: 72609,26 грн. основного боргу; 6378,69 грн. інфляційних втрат; 3053,47 грн. 3% річних, крім того 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "09" серпня 2021 р.

Суддя К.В. Аріт