РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.07.2021Справа № 910/2371/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28; ідентифікаційний код 01125821)

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код 38727770)

про визнання договору укладеним

Представники сторін:

від позивача: Промах А.В.

від відповідача: Сидоренко Д.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Українське дунайське пароплавство" з позовом до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в якому позивач просить суд визнати укладеним договір про надання безповоротної фінансової допомоги від 30.09.2020 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" та Приватним акціонерним товариством "Українське дунайське пароплавство".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; доказів сплати судового збору (оригінал платіжного доручення) в розмірі 2 270, 00 грн.

09.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 12.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 07.04.2021.

06.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

06.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у підготовчому засідання оголошено перерву до 28.04.2021.

21.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

27.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

28.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про проведення підготовчого засідання за відсутності представника.

У зв`язку з перебуванням судді Баранова Д.О. на лікарняному, а в подальшому у відпустці, підготовче засідання 28.04.2021 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 підготовче засідання у даній справі призначено на 28.05.2021.

24.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

28.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.07.2021.

У судовому засіданні 21.07.2021, що проводилося в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EasyCon представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача заперечив щодо заявлених позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 21.07.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ДП "Адміністрація морських портів України" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" 15 874 476, 03 грн , а саме: неповернену суму позики за договором про надання поворотної допомоги № 120-В-АМПУ-13 у розмірі 13 000 000, 00 грн., 3% річних у розмірі - 276 226,03 грн., інфляційне збільшення у розмірі 2 598 250,00 грн.

23.03.2015 між ДП "Адміністрація морських портів України" та з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" було укладено мирову угоду з урахуванням уточнень ДП "Адміністрація морських портів України" від 24.03.2015, згідно якої ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" зобов`язалось сплатити на користь ДП "Адміністрація морських портів України" заборгованість у розмірі 13 778 413,75 грн., з яких: 11 000 000, 00 грн - сума основної заборгованості; 276 226, 03 грн. - 3% річних; 2 429 107,72 грн. - сума інфляційного збільшення та 73 080,00 грн - судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г спільну заяву ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" та ДП "Адміністрація морських портів України" про затвердження мирової угоди від 23.03.2015 укладеної між сторонами у справі № 916/756/15-г задоволено.

14.07.2020 було відкрито виконавче провадження № 62552223 на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г ДП "Адміністрація морських портів України" про стягнення з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" на користь ДП "Адміністрація морських портів України" заборгованості у розмірі 2 778 413,75 грн.

02.10.2020 ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" на адресу ДП "Адміністрація морських портів України" було надіслано лист за вих. № ЧМ-492, у якому просило "Адміністрація морських портів України" повернути кошти у розмірі 2 778 413, 75 грн. шляхом надання безповоротної фінансової допомоги, до якого був доданий проект договору про надання безповоротної фінансової допомоги від 30.09.2020 у двох примірниках. Згідно даного проекту договору, ДП "Адміністрація морських портів України" надає безповоротну фінансову допомогу шляхом безоплатної передачі у власність ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" грошові кошти у розмірі 2 778 413, 75 грн., а останнє приймає таку фінансову допомогу для поповнення обігових коштів.

В обґрунтування необхідності укладення договору про надання безповоротної фінансової допомоги від 30.09.2020 ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" зазначило, що погодженими фінансовими планами ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" та ДП "Адміністрація морських портів України" не було передбачено повернення коштів у розмірі 2 778 413,75 грн., що призвело до незабезпечення своєчасного розрахунку по оплаті праці, податків, а також невиконанню фінансових планів обох підприємств, органом управління яких є Міністерство інфраструктури України.

Водночас, позивач вказує, що відповідачем відповіді на лист за вих. № ЧМ-492 від 30.09.2020 надано не було та відповідно й на пропозицію укласти договір про надання безповоротної фінансової допомоги від 30.09.2020 ДП "Адміністрація морських портів України" не повідомлено.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що у зв`язку з ненаданням ДП "Адміністрація морських портів України" відповіді на лист та ненаданням протоколу розбіжностей у встановлений чинним законодавством України двадцятиденний строк на адресу ПрАТ "Українське дунайське пароплавство", договір про надання безповоротної фінансової допомоги від 30.09.2020 має вважатися укладеним на підставі підставі ч. 3 ст. 205 ЦК України. З огляду на що позивач й просить суд визнати договір про надання безповоротної фінансової допомоги від 30.09.2020 укладеним.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

- грошові кошти в розмірі 2 778 413, 75 грн ДП "Адміністрація морських портів України" було отримано на законних підставах, що підтверджується, ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.08.2020, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2020 по справі № 916/756/15-г. З огляду на що, відсутні будь які правові підстави щодо повернення відповідачем стягнутих з позивача коштів в розмірі 2 778 413, 75 грн;

- позивачем не надано доказів узгодження сторонами істотних умов спірного договору;

- у позові не наведено жодної зобов`язальної норми закону, яка зобов`язувала б ДП "Адміністрація морських портів України" укласти спірний договір з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство";

- позивач у позові не навів доводів в силу умов якого договору чи закону спірний договір може бути визнаний судом укладеним.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як слідує із наявних в матеріалах справи доказів, ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г затверджено мирову угоду від 23.03.2015, укладену між ДП "Адміністрація морських портів України" та з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" в редакції, поданій сторонами справи та припинено провадження у справі № 916/756/15-г, за умовами якої ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" зобов`язано було сплати на користь ДП "Адміністрація морських портів України" заборгованість в сумі 13 778 413,75 грн. щомісячними платежами в строк до 31.05.2016.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2015 розстрочено виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г в частині стягнення з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" на користь ДП "Адміністрація морських портів України" відповідно до графіку погашення боргу, не сплаченої заборгованості, а саме 9 578 413,75 грн. згідно встановленого ухвалою порядку її повернення, останній платіж до 31.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2015 розстрочено виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г в частині стягнення з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" на користь ДП "Адміністрація морських портів України" відповідно до графіку погашення боргу, не сплаченої заборгованості, а саме 9 578 413,75 грн. згідно встановленого ухвалою порядку повернення, останній платіж до 31.12.2018.

ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" виконано умови мирової угоди частково та сплатило на рахунок ДП "Адміністрація морських портів України" лише 11 000 000,00 грн., залишок боргу склав 2 778 413,75 грн.

Листом від 23.07.2019 № 2570/10-01-01/Вих ДП "Адміністрація морських портів України" звернулось до ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" з проханням невідкладно сплатити залишок боргу за мировою угодою від 24.03.2015 в сумі 2 778 413,75 грн.

У відповідь листом від 01.08.2019 № ЧМ-295 ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" повідомило, що погашення заборгованості заплановане до кінця третього кварталу 2019 року.

Оскільки від позивача кошти на рахунок ДП "Адміністрація морських портів України" так і не надійшли, останнє повторно звернулось листом від 07.05.2020 № 1590/10-01-01-/Вих з вимогою невідкладно сплатити залишок боргу за мировою угодою від 24.03.2015 в сумі 2 778 413,75 грн. Втім, означений лист залишився без відповіді.

Статтею 193 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

В ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначені рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів, а саме у пункті 2 частини 1 цієї статті зазначено "ухвали судів у господарських справах".

Згідно ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частина 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

З викладених вище законодавства вбачається, що ухвала Господарського суду Одеської області про затвердження мирової угоди від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г є виконавчим документом та підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

У зв`язку з невиконанням ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" умов мирової угоди від 24.03.2015 щодо сплати залишку боргу в сумі 2 778 413,75 грн., ДП "Адміністрація морських портів України" звернулось до відділу Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г про затвердження мирової угоди в частині стягнення боргу у сумі 2 778 413,75 грн.

За результатами проведення Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) виконавчих дій з примусового виконання мирової угоди 24.03.2015 на рахунок ДП "Адміністрація морських портів України" було перераховано 2 778 413,75 грн.

Відтак, ДП "Адміністрація морських портів України" на законних підставах отримало 2 778 413,75 грн, що у свою чергу також підтверджується ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.08.2020, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2020 у справі №916/756/15-г.

З огляду на викладене, твердження позивача стосовно того, що ухвала Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г про затвердження мирової угоди не є виконавчим документом, як і доводи щодо того, що примусове стягнення з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" на користь ДП "Адміністрація морських портів України" коштів в розмірі 2 778 413,75 грн. відбулось незаконно, не приймаються судом до уваги, оскільки не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативними актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1-5 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Положеннями ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленістю двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов поговору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, їло визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Істотними вважаються умови договору: 1) визнані такими за законом; 2) необхідні для договорів даного виду, тобто прямо не названі у законі як істотні, але є необхідними для договорів певного виду; 3) ті, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Отже, всі умови договору - істотні, звичайні і випадкові - з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

В цьому полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, лише після узгодження всіх умов договору, які притаманні для певного виду договору, сторони можуть їх виконати.

Згідно ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Водночас, позивачем не представлено суду доказів узгодження сторонами істотних умов спірного договору.

Відтак, наведені обставини свідчать про відсутність процедури переддоговірного спору щодо спірного договору.

Разом з тим, суд відзначає, що примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду регулюється, зокрема, ст. 187 Господарського кодексу України.

Так, статтею 187 Господарського кодексу України передбачено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, зі змісту наведеної норми закону вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

В якості підстави для укладення спірного договору, позивач посилається на отримання відповідачем коштів у розмірі 2 778 413,75 грн. під час примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі № 916/756/15-г, які не були передбачені фінпланом позивача та відповідача, а тому підлягають поверненню шляхом укладання спірного договору.

Втім, суд вказує, що у позові не наведено жодної зобов`язальної норми закону, яка б у свою чергу зобов`язувала ДП "Адміністрація морських портів України" укласти спірний договір з ПрАТ "Українське дунайське пароплавство".

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Так, правочин може виражатися мовчанням сторони у випадку, якщо зазначене передбачено умовами договору чи закону.

Однак, суд вказує, що позивачем у позові не наведено доводів в силу умов якого договору чи закону спірний договір може бути визнаний судом укладеним.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що при зверненні до суду з даним позовом, позивачем не доведено підстав з посиланням на відповідні засоби доказування з якими чинне законодавство обумовлює можливість визнання договору укладеним, в тому чисті й спірного, а судом у свою чергу таких підстав не встановлено.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28; ідентифікаційний код 01125821) до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код 38727770) про визнання договору укладеним - відмовити.

2. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 02.08.2021

Суддя Д.О. Баранов