ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 рокуСправа № 912/1522/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу № 912/1522/21

за позовом: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП", 25031, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Героїв України, буд. 30, кв. 149,

та до: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про стягнення 28 989,81 грн.

Без виклику сторін (судове засідання не проводилось).

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" та до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором від 19.10.2017 № б/н в розмірі 28 989,81 грн (28 442,30 грн - заборгованість за кредитом, 547,51 грн - заборгованість за відсотками з користування кредитом), з покладанням на відповідачів судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" зобов`язань за договором від 19.10.2017 № б/н, в частині повернення кредитних коштів.

Крім того, позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 17.02.2020 № Р899288069, предметом якого є надання поруки відповідачем ІІ за виконання зобов`язань відповідача І, які випливають з договору. Тож, позивач вважає за необхідне захистити свої права шляхом солідарного стягнення з відповідача І та відповідача ІІ суми заборгованості за кредитним договором від 19.10.2017 №б/н.

Ухвалою від 20.05.2021 господарським судом на виконання вимог ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України здійснено запит до Управління ДМС у Кіровоградській області щодо доступу до персональних даних про реєстрацію місця проживання відповідача ІІ - ОСОБА_1 .

01.06.2021 до суду на виконання запиту від 21.05.2021 № 912/1522/21 щодо доступу до персональних даних від Управління ДМС у Кіровоградській області надійшли відомості про реєстрацію місця проживання відповідача ІІ ( ОСОБА_1 ), а саме: АДРЕСА_1 . Зазначене місце проживання зареєстровано з 24.01.2014.

Ухвалою від 02.06.2021 господарський суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 912/1522/21; справу № 912/1522/21 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи № 912/1522/21 здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами; розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач та відповідачі належним чином повідомленні про відкриття провадження у справі, про що свідчать матеріали справи.

Відповідачі не скористались своїм правом подання відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

За ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

У 2017 році Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" підписано заяву про відкриття поточного рахунку (а.с. 19).

Згідно вказаної вище заяви, відповідач І приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконати умови Договору.

Відповідно до п. 3.2.1.1.16. Умов при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3. Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Згідно п. 3.2.1.1.8. Умов - проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводяться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов визначено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банку Приват24, мобільний додаток "Приват24", sms-повідомлення або інших).

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши кредитний ліміт в розмірі 65 000,00 грн, що підтверджується довідкою від 29.04.2021 №71019KGPNS0BM (а.с. 38) та виписками з рахунку відповідача (а.с. 41-44).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 3.2.1.4.1. Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Далі в Умовах визначено порядок розрахунку відсотків.

Пунктом 3.2.1.4.4. Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого "Умовами", змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Позивач, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку нарахував відповідачу І, станом на 23.04.2021, заборгованість у загальній сумі 28 989,81 грн, яка складається з наступного:

- 28 442,30 грн заборгованості за кредитом;

- 547,51 грн заборгованості по відсотками за користування кредитом.

Судом також враховано, що зобов`язання за спірним договором забезпечено договором поруки від 17.02.2020 №Р899288069, укладеним між ОСОБА_1 (далі - Поручитель) та Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" (далі - Кредитор) (а.с. 45-47).

Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" зобов`язань за договорами приєднання до (пункт 1.1. Договору поруки):

- розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг, що розмішені на офіційному сайті Банку у мережі Інтернет за адресою http://privatbank.ua/terms, далі Угода 1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.2.2. "Угоди 1" - 18 % (вісімнадцять) річних для договорів, забезпечених порукою, 34 % (тридцять чотири) річних для договорів не забезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.2.3. "Угоди 1" - 36 % (тридцять шість) річних для договорів, забезпечених порукою, 68 % (шістдесят вісім) річних для договорів не забезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.4.15. "Угоди 1" в розмірі 3 % від суми перерахувань;

в) винагороди за використання Ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.11. "Угоди 1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту у розмірі 15 000,00 грн.

Якщо під час виконання Угоди 1 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою 1 (в тому числі щодо збільшення розміру кредиту, процентної ставки, комісійної винагороди та інших зобов`язань за Угодою 1) в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження, повідомлення поручителя та укладання окремої угоди про такі збільшення з поручителем не потрібні.

1.1.2. до розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг", що розмішені на офіційному сайті Банку у мережі Інтернет за адресою http://privatbank.ua/terms, "Угода 2", по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- За період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2 "Угоди 2" - 20% (двадцять) річних;

б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у "Угоді 2".

в) кредиту в розмірі 15 000,00 грн.

Якщо під час виконання "Угоди 2" зобов`язання Боржника, що забезпечені цим Договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладенні цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

Пунктом 1.2. договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1 та Угодою 2" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Пунктом 1.5 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за "Угодою 1 або Угодою 2" боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до підпункту 2.1.2. Договору у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого пунктом 1.1 цього договору, кредитор має право направити Поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання (нь).

Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання боржника, зазначені в направленій кредитором вимозі згідно підпункту 2.1.2. пункту 2.1. цього Договору (пункт 2.4. Договору)

За пунктом 4.1. договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього Договору.

Договір підписаний повноважними представниками сторін.

За правилами частини 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу вимог статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Укладений між Банком та відповідачем І договір, який за своєю суттю відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами.

В силу частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд зазначає, що згідно вимог статті 204 Цивільного кодексу України укладений сторонами кредитний договір, як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас вимогами частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено судом відповідач І прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, кредитні кошти за вказаним договором не повернув, у зв`язку з чим, у відповідача І виникла заборгованість перед позивачем з погашення отриманого кредиту (тілом кредиту) у розмірі 28 442,30 грн.

За таких обставин, суд вважає вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 28 442,30 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що у Заяві відповідача процентна ставку та розмір відсотків за користування кредитом не зазначені. При цьому наданий позивачем Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила.

Крім того, зазначений Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому не може вважатися саме частиною договору банківського обслуговування, укладеного між сторонами.

Разом з тим, позивачем не надано підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг (вказаний Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг взагалі не містить посилання станом на яку дату є актуальним).

При цьому у Заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Аналогічні висновки щодо необхідності доведення позивачем належними та допустимими доказами тієї обставини, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка установлена у вигляді сплати процентів за користування кредитом викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц.

Таких же висновків притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 17.07.2020 у справі № 910/8189/19.

Господарський суд також зауважує, що договір поруки, підписаний між позивачем та відповідачем ІІ, в якому зазначені відсоткові ставки також не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ визначення між сторонами відсоткової ставки за кредитом, оскільки, по-перше, вказаний договір підписаний відповідачем ІІ та не підписаний відповідачем І, по-друге, з даного договору поруки неможливо визначити, за яку угоду, підписану відповідачем І, поручився відповідач ІІ, через наявність в даному договорі посилань на "угоду 1" та "угоду 2", в той час, як в матеріалах справи міститься заява на приєднання до умов і правил надання банківських послуг без будь-якого номеру (а.с. 19).

Також суд зазначає, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст. 1048 Цивільного кодексу України позивач не пред`явив, а суд не може самостійно застосувати дані норми та стягнути проценти. Дана правова позиція викладена у поставові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Господарський суд також наголошує, що однією із основних засад і завдань господарського судочинства є диспозитивність.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням наведених норм чинного законодавства, висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17, господарський суд констатує, що між сторонами не обумовлена у письмовому вигляді ціна договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, тобто встановлена договірна домовленість між сторонами в цій частині, в той час, як предметом і підставою позовних вимог позивачем зазначене стягнення основної заборгованості та відсотків саме за договором, суд не має права самостійно задовольнити позовні вимоги в частині стягнення відсотків, як таких, що встановлені законом, зокрема ст. 1048 Цивільного кодексу України, на рівні однієї облікової ставки НБУ, з огляду на те, що з такої підстави позовна вимога по стягненню відсотків позивачем не заявлялась у позові.

Аналогічної правової позиції дотримується Центральний апеляційний господарський суд у постанові від 15.02.2021 № 904/3094/20.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення 547,51 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Щодо заявлених вимог до ОСОБА_1 , як поручителя, суд вказує наступне.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Частинами першою, другою статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частинами першою, другою статті 543 Цивільного кодексу України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

З аналізу вимог частини першої статті 554 Цивільного кодексу України у поєднанні з вимогами, передбаченими частиною першою статті 542 та статтею 543 цього Кодексу, слідує, що між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, установлений законом, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на вказане, враховуючи положення договору поруки від 17.02.2020 № Р899288069, суд зазначає про наявність у відповідача ІІ обов`язку щодо виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" за договором банківського обслуговування від 19.10.2017 № б/н.

Водночас, надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обсягу відповідальності поручителя, суд враховує наступне.

Вирішуючи питання щодо застосування норм ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, з огляду на положення ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості висновків Верховного Суду, суд вважає за необхідне врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 у справі № 910/13109/18.

Розглядаючи спір в рамках справи № 910/13109/18, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у поручителя солідарного обов`язку щодо відшкодування заборгованості за кредитним договором у зв`язку із припиненням поруки в силу положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України (у відповідній редакції).

Приймаючи зазначену постанову, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку в подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.08.2019 року у справі №910/12419/18 та від 01.11.2019 року у справі № 910/13940/18, вказавши, що умова договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України та, відповідно, необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання з поручителем у належній формі.

Судова практика з даного питання є сталою та послідовною, що також підтверджується постановою Верховного Суду України від 09.10.2020 по справі №903/998/19.

Проаналізувавши зміст означених постанов Верховного Суду, суд дійшов висновку що правовідносини у даній справі є подібними правовідносинам у справах №903/998/19 та № 910/13109/18, оскільки договори поруки, укладені з Акціонерним товариством "Приват Банк", є аналогічними та містять умову про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати означений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, врахувавши при цьому, що постанова у справі 910/13109/18 приймалася з урахуванням редакції ст. 559 Цивільного кодексу України, чинної до 04.02.2019. В той же час Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" було внесено зміни до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України та викладено її в новій редакції: "1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання".

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок в частині, що є релевантною для даної справи.

За змістом частини першої статті 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 4.2. Договору поруки від 17.02.2020 № Р899288069 сторони узгодили, що зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, у письмовому вигляді, шляхом укладання відповідного договору про внесення змін.

Як встановлено судом з довідки позивача, кредитний ліміт Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" встановлений у розмірі: з 19.10.2017 - 0,00 грн; 30.12.2020 - 60 000,00 грн; 04.01.2021 - 65 000,00 грн, з 22.02.2021 - 0,00 грн, водночас доказів надання ОСОБА_1 письмової згоди на збільшення кредитного ліміту відповідача І до 65 000,00 грн, а відповідно на збільшення обсягу своєї відповідальності матеріали справи не містять.

Враховуючи, що станом на момент укладання договору поруки ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України була викладена в новій редакції, а також те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено погодження поручителем зміни кредитного ліміту до 65 000,00 грн, суд з урахуванням положень ст. 559 Цивільного кодексу України, зазначає, що відповідач ІІ несе відповідальність за порушення відповідачем І зобов`язань в обсязі, що був погоджений договором поруки, тобто у сумі 15 000,00 грн.

Враховуючи наведене у сукупності, суд вказує, що вимоги позивача про покладення на поручителя обов`язку з погашення заборгованості (в солідарному порядку з відповідачем І) є правомірними та обґрунтованими на суму 15 000,00 грн, з огляду на що вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Положеннями ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються у сумі 1 639,82 грн на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП", у сумі 587,28 грн на ОСОБА_1 , а в іншій частині - на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" (25031, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Героїв України, буд. 30, кв. 149; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) заборгованість за договором від 19.10.2017 № б/н в розмірі 15 000,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за кредитом.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" (25031, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Героїв України, буд. 30, кв. 149; ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) заборгованість за договором від 19.10.2017 № б/н в розмірі 13 442,30 грн, з яких: 13 442,30 грн - заборгованість за кредитом.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" (25031, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Героїв України, буд. 30, кв. 149; ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) судовий збір у сумі 1 639,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) судовий збір у сумі 587,28 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" (на електронну пошту: ); Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСПЕЦСЕРВІС ВП" (25031, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Героїв України, буд. 30, кв. 149); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Рішення складено 30.07.2021.

Суддя О.Л. Бестаченко