РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2021Справа № 910/6571/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епсілон-Інвест»

про стягнення 75220,72 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епсілон-Інвест» про стягнення 75220,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 02.01.2019 між ТОВ «Епсілон-Інвест» та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» було укладено Договір №740/Е про надання послуг з обслуговування будинків і прибудинкових територій. ТОВ «Епсілон-Інвест» було порушено умови вказаного Договору в частині своєчасної та повної оплати наданих та спожитих послуг по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 69771,23 грн. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 69771,23 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних у розмірі 1305,08 грн, інфляційні втрати у розмірі 4144,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 позовну заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

20.05.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 07.06.2021, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 17.06.2021 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 28.06.2021. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 21.06.2021.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.05.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: (04060, м. Київ, вул. Володимира Сальського, буд. 11.

Станом на дату розгляду справи на адресу Господарського суду міста Києва повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №334 з відміткою про вручення конверту представнику відповідача 04.06.2021.

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2019 між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епсілон-Інвест» (відповідач, споживач) укладено Договір про надання послуг з обслуговування будинків і прибудинкових територій №740/Е відповідно до умов якого виконавець забезпечує надання послуг з обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому/нежитловому будинку/приміщенні (гуртожитку, нежитловій будівлі, окремо розташованому нежитловому приміщенні) за адресою: м. Київ, вул. Сальського Володимира, 11, а споживач забезпечує своєчасну оплату таких послуг за встановленим розміром їх вартості у строк та на умовах, що передбачені цим договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору виконавець надає послуги, повний перелік яких та розрахунок вартості наведено в Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.4. договору оплата за обслуговування будинків і прибудинкових територій зазначена у додатку №1 до цього договору - «Розрахунок вартості послуг з обслуговування будинків і прибудинкових територій».

У п. 3.2.6. договору визначено, що споживач зобов`язується своєчасно оплачувати вартість наданих послуг з обслуговування будинків і прибудинкових територій у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 3.4. договору визначено, що виконавець зобов`язується забезпечити своєчасне надання послуг належної якості.

Відповідно до п. 4.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. За несвоєчасне внесення плати за надання послуг з обслуговування будинків і прибудинкових територій споживач сплачує пеню у розмірі 0,01 % від суми боргу за кожен день прострочки платежу, а також відшкодовує інфляційні витрати та штрафні санкції, пов`язані з порушенням строків виконання грошового зобов`язання.

Згідно з п. 5.2. договору у разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення цього договору після закінчення строку його чинності протягом 1 місяця , він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Договір набуває юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін і діє з 01.01.2019 до 31.12.2019 ( п. 5.1. договору).

Додатком №1 до договору сторонами погоджено вартість послуг з обслуговування будинків і прибудинкових територій в якому визначено перелік послуг та їх вартість.

Листом №26/02/21-02 від 26.02.2021 відповідач звернувся до позивача із заявою в якій повідомив про припинення Договору №740/Е від 02.01.2019 у зв`язку із зміною власника від 15.02.2021.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закон визначено право споживача на одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності з п. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. (п. 1, 2 ст. 9 Закону).

Відповідно до п. 2.3. договору визначено, що оплата здійснюється споживачем на підставі рахунків, виставлених виконавцем, щомісячно у 10-ти денний термін після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа поточного місяця.

На виконання умов договору, позивачем відповідачу виставлялись рахунки на оплату за надані послуги, зокрема, №12248 від 01.04.2020, № 22266 від 01.07.2020, №25571 від 03.08.2021, №290012 від 01.09.2020, №32295 від 01.10.2020, №35504 від 02.11.2020, №38370 від 01.12.2020, №2579 від 04.01.2021, №6045 від 01.02.2021 на загальну суму 69771,23 грн.

Проте відповідачем вказані послуги оплачено не було, у зв`язку з чим позивач звертався 16.01.2021 з листом №223/вих від 16.01.2021 до відповідача з вимогою погасити заборгованість у семиденний термін з дня отримання відповідної претензії.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом, на виконання умов вищезазначеного договору у період з квітня 2020 по лютий 2021 позивачем було надано відповідачу послуги з утримання та обслуговування нерухомого майна, які відповідачем не було оплачено, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 69771,23 грн.

Враховуючи викладене наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надані послуги.

Нормами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеним норм позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1305,08 грн та інфляційні втрати в розмірі 4144,41 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що наданий позивачем розрахунки відповідає вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що відповідний розрахунок містить арифметичні помилки, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок, який відповідає вимогам чинного законодавства, умовам договору та є арифметично вірним відповідно до якого встановлено, що розмір інфляційних втрат який може буде заявлено до стягнення складає 4142,61 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 4142,61 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що відповідачем не було подано до суду жодних доказів, які спростовують позовні вимоги позивача чи підтверджують сплату відповідачем заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епсілон-Інвест» (04060, м. Київ, вул. Володимира Сальського, буд. 11; ідентифікаційний код 35467066) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (04054, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 1; ідентифікаційний код 34966254) заборгованість в розмірі 66771 (шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят одна) грн 23 коп., 3 % річних в розмір 1305 (одна тисяча пять) грн 08 коп., інфляційні втрати в розмірі 4142 (чотири тисячі сто сорок дві) грн 61 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 92 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 05.08.2021

Суддя Я.В. Маринченко