РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2021Справа № 902/110/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковчег"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джардей"

про стягнення 603 350,48 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області із позовом до відповідача про стягнення 603 350,48 грн., з яких 367 752,01 грн. основного бору, 29 849,04 грн. інфляційних втрат, 21 873,43 грн. 3% річних, 183 876 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21.04.2021 матеріали справи № 902/110/21 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором суборенди № А10031/А10032/А10033 від 06.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 21007, м. Вінниця, вул. Батозька, 6-А.

Проте, поштовий конверт № 647 було повернуто суду 02.06.2021 з відміткою пошти: адресат відсутній за вказаною адресою.

У силу положень пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковчег" (позивач, суборендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джардей" (попередня найменування ТОВ "Спял", відповідач, орендар) було укладено договір суборенди № А10031/А10032/А10033 від 06.04.2018.

Відповідно до договору суборендодавець передає в строкове платне користування суборендарю приміщення площею 192,21 м2 розташованого на першому поверсі торгово-розважального комплексу за адресою м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д, а суборендар зобов`язується оплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

Згідно п. 7 додатку № 1 до договору строк суборенди складає 35 місяців.

Відповідно до п. 15 додатку № 1 до договору строк оплати основної орендної плати, експлуатаційної орендної плати, маркетингової орендної плати встановлено до 15 числа місяця, який передує оплачуваному.

Згідно ст. 17 договору суборендар компенсує суборендавцеві вартість комунальних послуг, що споживаються в приміщенні, а також витрати, які несе суборендодавець на комунальні послуги, які споживаються у зв`язку з експлуатацією ТРЦ та площ загального користування, а також земельної ділянки, та які розподіляються між всіма суборендарями пропорційно площі приміщення.

Відповідно до п. 17 додатку № 1 до договору плата за комунальні послуги вноситься суборендарем щомісяця до 10 числа наступного місяця за оплачуваний місяць (попередній).

Розмір орендної плати визначений статтею 10 договору, в якій сторони погодили формулу розрахунку орендної плати.

Термін дії договору згідно ст. 3 договору встановлений з моменту підписання його сторонами і діє до закінчення строку суборенди.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до вимог статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситься за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов`язково стягується орендна плата.

Як свідчать матеріали справи, 30.06.2018 відповідач прийняв від позивача об`єкт суборенди у придатному технічному стані, що відповідають умовам договору, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом приймання-передачі приміщення в суборендне користування від 30.06.2018.

Згідно п. 28.1 договору на вимогу суборендодавця суборендар зобов`язаний щомісячно підписувати акти приймання передачі послуг щодо оренди приміщення. Якщо протягом 5 календарних днів з дати з дати отримання актів орендар не підпише їх та не надасть обґрунтовані заперечення проти підписання актів, акти вважаються підписаними, а послуги вважаються прийнятими орендарем. Незалежно від підписання актів, факт слати будь-яких платежів орендарем в поточному місяці, свідчить про використання приміщення.

На виконання вказаного пункту договору позивач передав відповідачу акт надання послуг № ОУ-1 від 28.02.2019 за орендну плату за лютий 2019 року у розмірі 404 201,48 грн. Що підтверджується витягами з реєстру вручення актів наданих послуг за вказаний період.

Відповідач не підписав вказаний акт та не надав обґрунтованих заперечень проти підписання акту.

При цьому, згідно пояснень позивача, викладених у позовній заяві, відповідач частково сплатив вартість орендної плати у розмірі 79 653,67 грн.

Тому, відповідно до визначених сторонами умов п. 28.1 договору вказаний акт вважається підписаним, а послуги вважаються прийнятими орендарем.

За таких обставин розмір заборгованості відповідача за суборенду за лютий 2019 року складає 367 752,01 грн.

Крім того, позивач також передав відповідачу акти надання послуг №№ ОУ-4, ОУ-000002460 від 30.11.2018, ОУ-000000221, ОУ-9 від 30.01.2019, О-У0, ОУ-4 від 28.02.2019, ОУ-3, ОУ-5 від 31.03.2019, ОУ-9 від 30.04.2019 для компенсації вартості спожитих комунальних послуг за лютий 2018 року, січень - квітень 2019 року у розмірі 43 204,20 грн.

Відповідач також не підписав вказані акти та не надав обґрунтованих заперечень проти їх підписання. Тому відповідно до умов п. 28.1 договору вказані акти вважається підписаними, а послуги вважаються прийнятими орендарем.

Однак, відповідач орендну плату та вартість комунальних послуг у повному обсязі не сплатив, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 367 752,01 грн.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, оскільки доказів сплати орендної плати в порядку визначеному умовами договору матеріали справи не містять, позовна вимога про стягнення основного боргу в розмірі 367 752,01грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 29 849,04 грн. 3% річних, 21 873,43 грн. інфляційних втрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов`язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 29 849,04 грн. 3% річних та 21 873,43 грн. інфляційних втрат.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 183 876 грн.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

За змістом статті 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. А в разі його порушення настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 34 додатку № 1 договору якщо суборендар прострочить сплату суборендодавцю будь-яких платежів більше ніж на 3 календарних дні судорендар сплачує договірні штрафні санкції у розмірі 10% від суми прострочення; більше ніж на 5 календарних днів договірні санкції у розмірі 25% від суми прострочення; більше ніж на 10 календарних днів договірні санкції у розмірі 50% від суми прострочення.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З огляду на те, що Відповідачем була прострочена оплата спірних платежів (орендної плати та відшкодування комунальних послуг) більше ніж на 10 календарних днів, Позивачем правомірно заявлено до стягнення з Відповідача штраф у розмірі 50% від суми прострочення.

Оскільки заявлений до стягнення розмір штрафу є вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 183 876 грн. також підлягає задоволенню судом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 73, 74, 76 - 80, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковчег" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джардей" (21007, м. Вінниця, вул. Батозька, 6-А, ідентифікаційний код 41986143) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковчег" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 2-А, ідентифікаційний код 31569627) 367 752 (триста шістдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн. 01 коп. основного бору, 29 849 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн. 04 коп. інфляційних втрат, 21 873 (двадцять одну тисячу вісімсот сімдесят три) грн. 43 коп. 3% річних, 183 876 (сто вісімдесят три тисячі вісімсот сімдесят шість) грн. штрафу, 9 050 (дев`ять тисяч п`ятдесят сімдесят) грн. 26 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко