ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 Справа № 904/3823/20

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Загреба В.С.

за участю представників:

від позивача: - Мельничук В.Ю., довіреність №б/н від 16.06.2020, адвокат,

- Кононович О.М., довіреність №б/н від 16.06.2020, адвокат

від відповідача: Ластіна Ю.С., довіреність №505 від 31.03.2021, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 у справі №904/3823/20 (суддя Юзіков С.Г.; рішення ухвалене о 12:42 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 29.03.2021)

за позовом Приватного підприємства Дніпровська продовольча компанія "СКІФІЯ", с.Вільне, Новомосковський район, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м.Дніпро

про стягнення 407648,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Приватне підприємство Дніпровська продовольча компанія "Скифія" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про стягнення 407 648,02 грн. - двократної вартості недовідпущеної електричної енергії, в зв`язку з перериванням електропостачання з вини енергопостачальника.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 у справі №904/3823/20 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Приватного підприємства Дніпровська продовольча компанія "СКІФІЯ" 407648,02 грн. - двократної вартості недовідпущеної електричної енергії, 6114,73 грн. - судового збору.

Означене рішення вмотивоване тим, що судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений Договір про постачання електричної енергії №518 від 04.03.2009, відповідач припинив постачання 04.11.2016 електричної енергії позивачу, відновлення електропостачання відбулося після 17.05.2017. Обставини неправомірності дій відповідача встановлені судовими рішеннями у інших справах. Виходячи з умов п.4.1.2 Договору та статті 24 Закону України "Про електроенергетику" позивач розрахував вартість недовідпущеної електричної енергії з 04.11.2016 до 18.05.2017 в кількості 100485 кВт*год на суму 203824,01 грн. Двократна вартість недовідпущеної електричної енергії становить 407648,02 грн. Обсяги та вартість недопоставленої електроенергії підтверджені наданими до позову копіями рахунків відповідача та роздруківками лімітів споживання електроенергії за 2016 та 2017 роки з "Особистого електронного кабінету споживача" - Інтернет ресурсу "Личный кабинет юридического лица", а відповідач, як сторона договору, у якої мали б зберегтись документи, пов`язані з виконанням Сторонами умов Договору, не спростував цих даних.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 у справі №904/3823/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у стягненні з відповідача 407648,02 грн. двократної вартості недовідпущеної електричної енергії.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції не враховано доводи відповідача щодо неналежності та недопустимості наданих позивачем доказів, що призвело до неправильного встановлення обставин справи та помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

ПП "Дніпровська продовольча компанія "СКІФІЯ" (позивач) у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що вважає викладені відповідачем обґрунтування не спростовують висновки суду першої інстанції, які відповідають дійсним обставинам справи і є обґрунтованими і законними, в зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Позивач вказує, що на підтвердження своїх позовних вимог надав документальні та електронні докази, якими підтверджено розрахунок обсягів і вартості недовідпущеної відповідачем електричної енергії.

В судових засіданнях представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, а представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи підтримав власну правову позицію.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено такі обставини:

04.03.2009 сторонами укладено Договір про постачання електричної енергії №518 (далі Договір), за п.1. якого Постачальник (Відповідач) продає електричну енергію Споживачу (Відповідачеві) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 200 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між постачальником та Споживачем, та "Загальна схема електропостачання", які є невід`ємною частиною даного Договору або інша межа обумовлена окремим додатком до Договору.

Відповідно до п.2.2.2. Договору Постачальник зобов`язується: постачати Споживачу електроенергію як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору за додатком "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам"…

У п.4.1.1.Договору сторони погодили, що Постачальник несе відповідальність за порушення умов постачання електричної енергії Споживачу зазначених в п.2.2.2. даного Договору.

У разі перерви в постачанні електричної енергії Споживачу з вини Постачальника понад встановлені ПУЕ для струмоприймачів відповідної категорії терміни, Постачальник несе відповідальність перед Споживачем у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії (п.4.1.2. Договору).

Згідно з п.5.1. Договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 1 жовтня поточного року надає Постачальнику відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії за формою Додатку "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам".

Узгоджені сторонами обсяги очікуваного споживання електричної енергії та заявлені величини споживання електричної потужності оформлюється Додатки "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам" і "Обсяги споживання електричної потужності Споживачем" як договірні величини.

Відповідно до п.3 Додатку №3 до Договору "Порядок розрахунків" Споживач зобов`язаний вносити плату за споживання активної електричної енергії виключно коштами.

У п. 4 Додатку №3 до Договору встановлено, що Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії заявленого на поточний розрахунковий період за наступною системою платежів:

Поточним платежем, що дорівнює 100-відсотковій вартості обсягу електроенергії, заявленого на поточний розрахунковий період, яка здійснюється Споживачем не пізніше 3 числа календарного місяця в поточному розрахунковому періоді, на підставі рахунку, отриманого від Постачальника у день надання Акту про використану електричну енергію за минулий розрахунковий період. Вартість заявленого обсягу електричної енергії розраховується за тарифами, що діють на початок поточного розрахункового періоду.

Остаточним розрахунком на підставі акту про використану електричну енергію, згідно п.2.2. цього Договору, за весь розрахунковий період за остаточним рахунком, який Споживач повинен отримати у день надання Постачальнику цього Акту, або за остаточним рахунком нарахованим згідно п.2.3 цього Додатку. Остаточний розрахунок Споживач повинен здійснити протягом 5 операційних банківських днів з дати отримання рахунку.

Згідно з п.2.1.4 Додатку №3 до Договору у разі тимчасового порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини Споживача обсяг електричної енергії, використаної Споживачем з першого дня поточного розрахункового періоду, у якому було виявлено порушення обліку, або часу та дня, зафіксованого засобом обліку (автоматизованою системою обліку) до дня відновлення розрахункового обліку, визначається на підставі: 1) показів технічних (контрольних) засобів обліку, стан яких відповідає вимогам ПУЕ і Держстандарту; 2) розрахунків Постачальника за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії попереднього розрахункового періоду до порушення розрахункового обліку; 3) розрахунків Постачальника за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії наступного після відновлення розрахункового обліку періоду.

Як встановлено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 у справі 904/664/18, 09.08.2015 за місцезнаходженням ПП ДПК "СКІФІЯ" невідомою особою скоєно крадіжку майна Позивача та електролічильника. За вказаним фактом 10.08.2015 СВ Новомосковського МВ ГУМВС відкрито кримінальне провадження №0001396 за ст.185 ч.3 КК України, про що 10.08.2015 Позивачем повідомлено Відповідача шляхом подання заяви до Новомосковського центру обслуговування клієнтів.

17.08.2015 представниками Новомосковського РЕМ складено Акт про порушення ПКЕЕ №103798, у якому зазначено (російською мовою): "Отсутствует прибор учета электрической энергии ЕМS 135.00.1 №228692. Отсутствуют пломбы электропередающей организации: №70830810 корпус счетчика, С21207925 клемная счетчика, С21207919 дверь шкафа учета. Отсутсвует индикатор воздействия магнитным полем №ДТЕК ДОЕ 0677352". Акт підписаний трьома представниками енергопостачальника та представником позивача без зауважень.

У цей же день, для продовження розрахунку за спожиту електричну енергію, відповідач встановив інший засіб обліку тип ЕМS 135.00.1 заводський №227495.

З посиланням на п.2.1.4. Додатку №3 до Договору Постачальник розрахував обсяг електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії попереднього розрахункового періоду до порушення розрахункового обліку не з вини Споживача, а саме: з 16.07.2015 по 16.08.2015, та 03.09.2015 виставив позивачеві рахунок №231/518/24/9/1 на суму 4 954,80грн., який Позивач оплатив.

09.10.2015 рішенням комісії при виконавчій дирекції ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" по розгляду спірних питань по актам про порушення ПКЕЕ для населення та юридичних осіб, спірних питань щодо розрахунків за спожиту електроенергію, нарахування оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, застосування штрафних санкцій до споживачів, оформленого протоколом №42, акт про порушення №103798 від 17.08.2015 складеного відносно позивача після крадіжки електролічильника, списано у встановленому порядку, розрахунок за спожиту електричну енергію проведено згідно з п.6.20 ПКЕЕ.

30.12.2015 відповідачем, на підставі протоколу засідання комісії при Виконавчій дирекції №42 від 09.10.2015 про списання акта про порушення №103798 від 17.08.2015 складеного Новомосковським РЕС ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та нарахування Приватному підприємству Дніпровській продовольчій компанії "СКІФІЯ" за період з 16.07.2015 по 16.08.2015 електричної енергії не з вини споживача у сумі 22 140,69 грн. сформовано та направлено на адресу позивача рахунок №231/518/54/10 від 30.12.2015 на суму 22 140,69грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 у справі №904/664/18 за позовом Приватного підприємства Дніпровської продовольчої компанії "СКІФІЯ" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" про скасування оперативно-господарської санкції, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі від 17.07.2018, скасовано оперативно-господарську санкцію, застосовану ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" до ПП ДПК "СКІФІЯ" у формі рішення при виконавчій дирекції ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" по розгляду спірних питань по актам про порушення ПКЕЕ для населення та юридичних осіб, спірних питань щодо розрахунків за спожиту електроенергію, нарахування оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, застосування штрафних санкцій до споживачів, оформлене протоколом засідання комісії при Виконавчій дирекції №42 від 09.10.2015 про списання акта про порушення №103798 від 17.08.2015 складеного Новомосковським РЕС ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та нарахування Приватному підприємству Дніпровській продовольчій компанії "СКІФІЯ" за період з 16.07.2015 по 16.08.2015 електричної енергії не з вини споживача у сумі 22 140,69 грн. Рішення господарського суду мотивоване неправомірністю дій Відповідача.

04.11.2016 позивачеві припинено постачання електричної енергії.

Відновлення електроспоживання відбулося після 17.05.2017, позивач отримав акт виконаних робіт (наданих послуг) №655557/08869-00 від 17.05.2017, відповідно до якого позивач оплатив відповідачеві за відключення 256,61 грн. та підключення електроустановки споживача до електромережі ДОЕ у сумі 499,17 грн. Вказані суми повернуті позивачеві на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 у справі №904/3041/19 в примусовому порядку.

03.10.2016 відповідач виставив позивачеві рахунок №231/518/24/11/1/П1 на суму планового споживання позивачем електричної енергії у листопаді 2016 року з лімітом 20 000кВт*год.

04.11.2016 відповідач виставив рахунок №231/518/24/11/П1, відповідно до якого позивач повинен оплатити Відповідачеві за планове споживання у листопаді 2016 року 10 000кВт*год електроенергії на суму 23 638,80 грн.

На підставі рахунку №231/518/24/12/1/П1 відповідачем планово нараховано позивачеві за грудень 2016 споживання 20 000кВт*год електричної енергії на суму 44 926,24 грн.

Відповідач у листах №76273/1100 від 08.11.2016, №80720/1100 від 23.11.2016, №81891/1100 від 25.11.2016, №82799/1100 від 31.11.2016 повідомляв позивача, що з метою підвищення якості обслуговування клієнтів та мінімізації часу на надання звітності передбаченої умовами Договору, з кінця 2012 ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" реалізовано сервіс "Личный кабинет юридического потребителя" та вказав, що у режимі реального часу Позивач зможе контролювати обсяги споживання електричної енергії, нарахування, а також рахунки на оплату. За умови наявності електронного цифрового підпису позивач зможе надавати покази засобів розрахункового обліку електричної енергії, Акти про використану електричну енергію та отримувати рахунки через Інтернет.

За даними позивача, відповідно до додатку "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам" та Лімітів споживання електричної енергії, зазначених в особистому кабінеті споживача, Позивачем заявлено у листопаді 2016 року 20 000 кВт*год електроенергії (скориговано на 10 000 кВт*год) та грудні 2016 року - у кількості 20 000 кВт*год електроенергії (скориговано на 10 000 кВт*год) та на наступний 2017 рік за період з січня по травень 2017 рік - 90 000 кВт*год по 20 000 кВт*год електроенергії у кожному місяці. Листом №35 від 15.05.2017 позивач просив відповідача корегувати ліміт споживання електроенергії за травень 2017 в сторону зменшення з 20 000 кВт*год до 10 000 кВт*год.

Відповідно до Актів прийому-передачі наданих послуг від 01.12.2016 та від 01.01.2017 розмір поставленої у листопаді та грудні 2016 року електроенергії відкорегований та становив 733 кВт*год та 2 570 кВт*год.

Позивач стверджує, що у зв`язку з неправомірним відключенням позивача від електропостачання в період з 04.11.2016 до 18.05.2017 йому недовідпущено 100 485 кВт*год електроенергії на суму 203 824,01 грн.

Позивач розрахував вартість недовідпущеної електричної енергії, виходячи з умов п.4.1.2 Договору та ст.24 Закону України "Про електроенергетику", у результаті чого вартість недовідпущеної з 04.11.2016 до 18.05.2017 електроенергії становить 407 648,01грн.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення 407648,02 грн., який є предметом спору у даній справі.

Положення пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлюють, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Спірні правовідносини сторін виникли в ході виконання договору, який за правовою природою віднесено до договорів постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, визначення яких надається в статті 714 Цивільного кодексу України та статтях 275-276 Господарського кодексу України ), - є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі статтями 4, 173-175 і частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Як правильно встановив суд першої інстанції, згідно з наведеним вище Договором, відповідач зобов`язався в спірний період постачати позивачеві електроенергію відповідної якості в певних обсягах. Дотримання договірних обов`язків з постачання електроенергії покладено на відповідача й чинним законодавством.

Між тим, з посиланням на несплату рахунку № 231/518/24/10/1 від 19.10.2015 (попередження про припинення електропостачання № 518/24/752061201/2016 від 31.10.2016, лист відповідача від 08.11.2016 № 76273/1100), відповідач 04.11.2016 припинив постачання електроенергії на електроустановки позивача. Відновлення постачання електроенергії на електроустановки позивача відбулося 17.05.2017, після сплати позивачем 22 140,69 грн., визначених комісією при Виконавчій дирекції відповідача (протокол №42 від 09.10.2015).

Однак, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 у справі №904/664/18, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, скасовано оперативно-господарську санкцію, застосовану ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" до ПП ДПК "СКІФІЯ" у формі рішення при виконавчій дирекції ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" по розгляду спірних питань по актам про порушення ПКЕЕ для населення та юридичних осіб, спірних питань щодо розрахунків за спожиту електроенергію, нарахування оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, застосування штрафних санкцій до споживачів, оформлене протоколом засідання комісії при Виконавчій дирекції №42 від 09.10.2015 про списання акта про порушення №103798 від 17.08.2015 складеного Новомосковським РЕС ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та нарахування Приватному підприємству Дніпровській продовольчій компанії "СКІФІЯ" за період з 16.07.2015 по 16.08.2015 електричної енергії не з вини споживача у сумі 22 140,69 грн. Рішення господарського суду мотивоване неправомірністю дій Відповідача.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. Господарського процесуального кодексу України).

З наведених вище рішень Господарського суду Дніпропетровської області (№904/664/18, №904/3041/19) вбачається безпідставність донарахування Позивачеві 22 140,69 грн., несплата яких стала причиною припинення відповідачем електропостачання на електроустановки позивача.

Суд першої інстанції правильно встановив, що наявність Договору не заперечується сторонами.

Пунктом 4.1.2. Договору передбачено, що у разі перерви в постачанні електричної енергії Споживачу з вини Постачальника понад встановлені ПУЕ для струмоприймачів відповідної категорії терміни, Постачальник несе відповідальність перед Споживачем у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії. Такі ж положення містить ст. 24 Закону України "Про електроенергетику" (чинного на час спірних відносин).

Так відповідно до статті 24 Закону України "Про електроенергетику" (чинного на час спірних відносин) енергопостачальники несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами договору на постачання електричної енергії).

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки заперечуючи вимоги позивача, відповідач посилається на недоведеність обсягів недопоставленої електроенергії та її вартості у спірний період, то до предмету доказування у даній справі є, зокрема, правомірність/неправомірність розрахунку вартості недовідпущеної електричної енергії.

Згідно зі статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У статтях 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку доводам і доказам сторін, беручи до уваги позицію сторін щодо надання доказів, суд першої інстанції визнав більш вірогідними в їх сукупності докази позивача, а тому погодився з позивачем та не прийняв позицію відповідача.

Однак, як вважає відповідач, судом першої інстанції не враховано його доводи щодо неналежності та недопустимості наданих позивачем доказів, що призвело до неправильного встановлення обставин справи та помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги відповідача з наступних мотивів.

Судом встановлено, що за умовами договору фактично використаний обсяг електричної енергії за звітний період, що належить до сплати споживачем, здійснюється сторонами за формою Акту про використану електричну енергію, погодженого сторонами.

Щодо обсягу електричної енергії, яку не було поставлено з вини постачальника, то відповідно до умов пунктів 4.1.1., 4.1.2. та 2.2. Договору її обсяг визначається в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 Договору за додатком "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам" - по узгодженим сторонами обсягам очікуваного споживання електричної енергії та заявленим величинам споживання електричної потужності.

Позивач не надав в матеріали справи Додатку №1 до Договору про постачання електричної енергії №518/24 від 04.03.2009 "Обсяги споживання електричної енергії Споживачу" за 2016 та 2017 роки, оскільки не зберіг цих документів.

Разом з цим, як убачається з матеріалів справи позивач звертався до відповідача з листом від 17.07.2019 із заявою про видачу дублікату Додатку №1 до Договору про постачання електричної енергії №518/24 від 04.03.2009 "Обсяги споживання електричної енергії Споживачу" за 2016 та 2017 роки. Натомість відповідач своїм листом від 08.08.2019 відмовив позивачеві у наданні цього документа, посилаючись на те, що з 01.01.2019 вказаний договір про постачання електричної енергії не діє в зв`язку з набуттям чинності Закону України "Про ринок електричної енергії" для забезпечення якого було створено нового електропостачальника ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги", який з 01.01.2019 здійснює постачання електричної енергії.

За такої обставини позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав суду та посилався на інші наявні у нього докази.

Так обсяги і вартість недопоставленої електроенергії убачається з наданих до позову копій рахунків відповідача: № 231/518/24/11/1/П1 від 03.10.2016 на листопад 2016 року, з обсягом споживання 20000 кВт*год вартістю 47277,60 грн. (з ПДВ) та рахунком №231/518/24/11/1/П1 від 04.11.2016 з відкоригованим споживанням до 10000 кВт*год вартістю 23 638,80 грн. (з ПДВ); № 231/518/24/11/1/П1 від 24.04.2017 на травень 2017 року з обсягом споживання 10000 кВт/г вартістю 19179,60 грн. (з ПДВ).

Крім того, позивач надав роздруківку лімітів споживання електроенергії за 2016 та 2017 роки з "Особистого електронного кабінету споживача інтернет ресурсу "Личный кабинет юридического лица". Суд погоджується з Позивачем, що роздруківки Лімітів споживання електроенергії за 2016 та 2017 роки містять в собі всі необхідні реквізити, притаманні електронному документу, а саме: назва адміністратора електронного кабінету (надавач електронних довірчих послуг), назва та електронна адреса споживача, назва документа та посилання на електронний ресурс, з якого була здійснена роздруківка, яка містить в собі ідентифікаційні дані особи: назву компанії-адміністратора електронного кабінету та ідентифікатори за якими було отримано цю роздруківку.

Перевіряючи заперечення відповідача щодо належності таких доказів, оскільки вони не містять електронного цифрового підпису сторін, колегія суддів погоджується з аргументом позивача та враховує, що вказані документи не можна отримати та роздрукувати без використання Електронного цифрового підпису (ЕЦП). Тобто надані позивачем роздруківки лімітів та актів прийому-передачі наданих послуг з особистого кабінету Споживача здійсненні у законний спосіб та відповідають дійсності.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що відповідач, як сторона Договору, у якої мали б зберігатися документи, пов`язані з виконанням Сторонами умов Договору, не спростував належними доказами доводи позивача щодо заявленого позивачем очікуваного обсягу споживання електричної енергії в 2016-2017 роках та її вартість, застосовану позивачем при розрахунку суми позову.

Таким чином, відповідач зі своєї сторони не спростував даних, які містяться в розрахунках, зокрема, шляхом надання суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції належних доказів, як от Додатку №1 до Договору про постачання електричної енергії №518/24 від 04.03.2009 "Обсяги споживання електричної енергії Споживачу" за 2016 та 2017 роки, в наданні дублікату якого відповідач відмовив позивачеві.

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував, що відносини сторін з постачання електроенергії тривали й після травня 2017 року, а втрата відповідачем статусу постачальника електричної енергії з 2019 року не може впливати на його зобов`язання у спірний період.

Щодо відсутності в розрахунку тарифу на електричну енергію тарифної групи Споживача, приєднаної потужності (кВТ) та розрахункового коефіцієнту і класу напруги, то як пояснив позивач та підтверджено його розрахунками, які перевірені судом, для розрахунку невідпущеної електричної енергії позивач використовував дані з рахунку відповідача. А саме рахунку №231/518/24/5/1 від 02.06.2017, в якому крім розрахункового періоду та спожитої електроенергії зазначені тариф на електричну енергію за період з грудня 2016 року по травень 2017 року, тарифна група споживача 4 та клас напруги 2.

Відносно приєднаної потужності, то її величина передбачена в Договорі про постачання електричної енергії №518 від 04.03.2019 у розділі 1 Предмет договору та складає 200 кВт.

Не зазначення позивачем у своїх розрахунках розрахункового коефіцієнту не спростовує правильності такого розрахунку, оскільки відповідач не зазначив нормативного акту, який би передбачав для розрахунку недовідпущеної електроенергії застосування будь-якого коефіцієнту.

З огляду на такі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення статей 77-79 Господарського процесуального кодексу України, які надають суду в даному випадку право оцінити докази з точки зору їх вірогідності, та визнав, що для встановлення обсягу та вартості електричної енергії, яку не було поставлено з вини постачальника, можуть бути враховані й інші докази, а саме ліміти споживання та акти прийому-передачі наданих послуг з особистого кабінету Споживача.

Таким чином, наведені відповідачем доводи апеляційної скарги не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для цієї справи та зроблених судом правових висновків щодо заявлених позивачем до відповідача позовних вимог.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про повне задоволення позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 у справі №904/3823/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 02.08.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв