УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

02.08.2021Справа № 910/11987/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЕЛЕКОН ЛТД» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Київська, буд. 19) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» 101 165, 73 грн.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ЕЛЕКОН ЛТД» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» заборгованості за договором підряду № БВ/14-12-18/ПР від 14.12.2018 у розмірі 101 165, 73 грн (68 323, 05 грн - основного боргу; 3 651, 36 грн - 3% річних; 8 426, 76 грн - інфляційних втрат; 20 764, 56 грн - пені), а також сплачений заявником судовий збір.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 147-148 ГПК України внормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статті 148 Господарського процесуального кодексу України. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно положень ч. 4, 6, 7 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судом встановлено, що заява про видачу судового наказу № б/н від 22.07.2021 підписана представником заявника адвокатом, на підтвердження повноважень якого було надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1689/10 від 28.12.199, копію ордера серії АІ №1071892 від 01.1.2020 в якому зазначено, що договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються та договір про надання правової допомоги та послуг з юридичного супроводу діяльності, на підставі якого було виписаний даний договір № б/н від 25.11.2020.

Пунктом 3.2. договору про надання правової допомоги та послуг з юридичного супроводу діяльності № б/н від 25.11.2020 встановлені права виконавця (адвоката). Проте, в договорі не зазначено, що адвокат має право підписувати заяви (позовні заяви, заяви про видачу судового наказу тощо).

Окрім цього, стаття 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не визначає серед професійних прав адвоката права підпису позовної заяви, вказана норма наділяє адвоката повноваженнями лише щодо складання заяв та їх подання, при цьому, відсутні підстави ототожнювати наведене формулювання із наданням адвокату права підписувати позовні заяви тощо.

Отже, представником заявника не було надано документів, що підтверджують його повноваження на підписання позовної заяви. Враховуючи вказане Суд дійшов висновку, що повноваження представника, який підписав заяву не підтверджені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ГПК України підставою для відмови у видачі судового наказу серед іншого: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Окрім цього, Суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

В силу п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Крім того, частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що сторони в договорі підряду № БВ/14-12-18/ПР від 14.12.2018 не встановили іншого строку, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, за який нараховується пеня.

З наведеного у заяві про видачу судового наказу розрахунку пені вбачається, що заявником було нараховано пеню за прострочення оплати виконаних робіт в розмірі 20 764, 56 грн за період з 10.10.2019 по 22.07.2021, тобто стягувачем було нараховано пеню за більший період, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. До того ж, саму заяву про видачу наказу подано лише 22.07.2021 (про що свідчить відмітка календарного штемпеля Укрпошти на конверті), хоч строк позовної давності про стягнення пені сплив 10.10.2020.

Враховуючи ту обставину, що з моменту виникнення права вимоги на стягнення з боржника частини заявленого розміру пені пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, а також нарахування пені за період, більший, ніж встановлений законом, у суду відсутні правові підстави для видачі судового наказу про стягнення з боржника пені у заявленому стягувачем розмірі.

Окрім іншого, з матеріалів справи вбачається, що боржник без претензій прийняв виконані роботи заявника, що підтверджується актом надання послуг № 8232 від 04.10.2019 на суму 97 604, 35 грн, який підписаний сторонами та скріплений печатками та був зобов`язаний протягом 3-х банківських днів здійснити оплату.

Проте, боржник у відповідності до п. 7 договору підряду № БВ/14-12-18/ПР 08.01.2019 здійснив лише часткову оплату (аванс) у розмірі 29 281, 30 грн, що підтверджується банківською випискою від 20.07.2021.

Боржник в обґрунтування не сплати 68 323, 05 грн за виконані роботи повідомив, що на об`єкті де він виступав замовником будівництва з 01.08.2020 змінено замовника з ТОВ «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (боржник) на ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» і що ними ініційоване питання по сплаті боргу перед ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд».

Зазначене свідчить про наявність між сторонами спору щодо наявності у боржника зобов`язання по оплаті виконаних робіт в розмірі 68 323, 05 грн.

В подальшому заявник направляв боржнику претензії в яких вимагав сплатити борг. Боржник, як стверджує заявник відповіді на заявлені претензії не надавав.

Проте, заявником в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України не долучено до заяви документів, які б підтверджували направлення боржнику повторної претензії № 1 від 02.06.2021.

Згідно з ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, оскільки представником заявника, не було надано документів, що підтверджують його повноваження на підписання позовної заяви, пройшов строк, який перевищує позовну давність щодо пені та пеня нарахована за період більший ніж встановлено законом, до заяви не додано відповідних доказів, а також вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, Суд на підставі п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України відмовляє у видачі судового наказу за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ЕЛЕКОН ЛТД» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ».

Окремо суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст. 12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «ЕЛЕКОН ЛТД» у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» заборгованості у розмірі 101 165, 73 грн (68 323, 05 грн - основного боргу; 3 651, 36 грн - 3% річних; 8 426, 76 грн - інфляційних втрат; 20 764, 56 грн - пені) за договором підряду № БВ/14-12-18/ПР від 14.12.2018.

2. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко-Легких