номер провадження справи 5/48/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2021 Справа № 908/743/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, буд.29, )

До відповідача: Приватного підприємства «Промосервіс» (69001, м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, буд. 2, )

про стягнення 235 768,07 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

22.03.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ № 13/03-411 від 15.03.2021 (вх. №789/08-07/21 від 22.03.2021) до Приватного підприємства «Промосервіс» про стягнення 235 768,07 грн. за договором про виконання робіт з монтажу систем модульного пожежегасіння № 562 від 20.08.2019.

22.03.2021 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/743/21 в порядку спрощеного позовного провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, розгляд справи по суті розпочато з 20.04.2021, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 19.05.2021 вирішено здійснювати розгляд справи № 908/743/21 за правилами загального позовного провадження. Відкрите провадження у справі № 908/743/21 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.07.2021 об 11 год. 00 хв., запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 05.07.2021 № 908/743/21 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 19.07.2021 об 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, доручено Суворовському районному суду м. Одеси забезпечити проведення відеоконференції у справі № 908/743/21, розгляд якої відбудеться 19.07.2021 о 10 год. 30 хв. в приміщенні Господарського суду Запорізької області.

На виконання ухвали суду від 19.05.2021 № 908/743/21, від позивача 09.07.2021 на адресу суду надійшов супровідний лист № 13/03-915 від 05.07.2021 (вх. № 14122/08-08/21 від 09.07.2021) разом з доказами направлення на адресу відповідача наступних документів:

- копії листа АТ Одеська ТЕЦ від 14.01.2020 № 05/01-562 з поштовою квитанцією про відправлення та додатками;

- копії Робочого проекту РП 07.01.-04.2014, виготовленого на замовлення АТ Одеська ТЕЦ.

Вказані документи долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19.07.2021 № 908/743/21 оголошено перерву в судовому засіданні до 04.08.2021 о 14 год. 30 хв.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.07.2021 № 908/743/21 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ № 13/03-985 від 21.07.2021 (вх. № 15239/08-08/21 від 27.07.2021) про забезпечення проведення судового засідання, призначеного на 04.08.2021 о 14 год. 30 хв. в режимі відеоконференцзв`язку.

Представники сторін у судове засідання 04.08.2021 не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце призначеного судового засідання повідомлені належним чином шляхом направлення на їх адреси відповідної ухвали суду. Клопотань про розгляд справи без уповноважених представників сторін або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Як вбачається з позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 20.08.2019 між Приватним підприємством «Промосервіс» (відповідач, виконавець) та Акціонерним товариством «Одеська ТЕЦ» (позивач, замовник) укладено договір про виконання робіт з монтажу систем модульного пожежогасіння № 562, відповідно до п. 1.1. якого позивач доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання згідно умов договору виконати роботи з монтажу систем модульного пожежогасіння масляних баків турбогенераторів № 3, 4, 6 в турбінному відділенні котлотурбінного цеха на об`єкті замовника АТ «Одеська ТЕЦ», що розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Церковна, 29. Відповідно до п. 3.1. договору, договірна ціна робіт становить суму у розмірі 300 207,98 грн., в т.ч. ПДВ 50 034,66 грн. Згідно умов договору, строк виконання робіт складає 50 календарних днів з моменту оплати 50% від договірної ціни робіт, а також будівельної готовності об`єкта, що передбачає наявність технічної можливості для виконання робіт відповідачем. На виконання умов договору, позивач 23.08.2019 перерахував на користь відповідача попередню оплату у розмірі 50 % від договірної ціни робіт, яка склала 150 103,99 грн. та передав відповідачу технічне завдання та проектно-кошторисну документацію. За умовами договору, ПП «Промосервіс» повинно було виконати роботи до 13.10.2019, проте в порушення вимог договору відповідач не приступив до виконання робіт. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору в частині строків виконання робіт, на підставі ст. 231 ГК України, 612 ЦК України та п. 8.4. договору № 562 від 20.08.2019 позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 150 103,99 грн., штраф на підставі п. 8.4. договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму 64 497,36 грн., пеню 0,1% вартості послуги за період з 14.10.2019 по 14.04.2020 на суму 152,16 грн. та штраф у розмірі 7% від суми невиконаного зобов`язання на суму 21 014,56 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 526, 610, 612, 624 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Станом на 04.08.2021 відповідач запропонований ухвалами суду від 23.03.2021, 19.05.2021, 05.07.2021 та 19.07.2021 по справі №908/743/21 письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи на адресу суду не надіслав, які і доказів повної або часткової оплати суми заявленої позивачем до стягнення, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Надані до матеріалів справи докази дозволяють розглянути справу по суті.

04.08.2021 судом прийнято рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. Статуту Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (нова редакція, 2019, затвердженого річними (черговими) загальними зборами ПАТ «Одеська ТЕЦ», протокол загальних зборів № 1 від 23.04.2019) Акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» є юридичною особою із новим найменуванням у результаті проведення державної реєстрації змін до статуту ПАТ «Одеська ТЕЦ», що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008.

Публічне акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» було новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», створеного на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України від 16.07.2001 № 326 шляхом перетворення державного підприємства «Одеська ТЕЦ» у відкрите акціонерне товариство відповідно до указу Президента України від 15.06.1993 № 210/93 «Про корпоратизацію підприємств» (зі змінами).

Засновником товариства є держава в особі Міністерства палива та енергетики України.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2019 між Приватним підприємством «Промосервіс» (виконавець, відповідач) та Акціонерним товариством «Одеська ТЕЦ» (замовник, позивач) укладено договір про виконання робіт з монтажу систем модульного пожежогасіння № 562 (договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання згідно умов договору виконати роботи з монтажу систем модульного пожежогасіння масляних баків турбогенераторів № 3, 4, 6 в турбінному відділенні котлотурбінного цеха на об`єкті замовника АТ «Одеська ТЕЦ», що розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Церковна, 29.

Згідно п.п. 2.1. 2.3., 2.5. договору, для реалізації предмету даного договору виконавець виконує наступні роботи: монтаж систем модульного пожежогасіння, пусконалагоджувальні роботи (п. 2.1).

Для виконання даного договору замовник забезпечує виконавця технічною документацією, а також надає вільний доступ уповноваженим представникам виконавця до об`єкта у визначений для проведення робіт час (п. 2.2).

Виконавець зобов`язаний виконувати роботи відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації на монтаж приладів автоматичної пожежної сигналізації та умов даного договору (п. 2.3).

Після передачі виконавцю технічного завдання та проектно-кошторисної документації для виконання робіт, передбачених у розділі І цього договору, внесення будь-яких змін в ці документи та (або) технічні зміни або перебудови об`єкта, замовник зобов`язаний письмово узгоджувати з виконавцем (п. 2.5).

Пунктом 3.1. договору сторони визначили, що договірна ціна робіт становить суму у розмірі 300 207 (триста тисяч двісті сім) грн.. 98 коп., в т.ч. ПДВ 50 034 (п`ятдесят тисяч тридцять чотири) грн. 66 коп.

Відповідно до п. 3.2. договору, договірна ціна робіт підлягає уточненню у випадках: збільшення вартості матеріалів, необхідних для виконання робіт (3.2.1); внесення змін до проектно-кошторисної документації (3.2.2.); зміни обсягів робіт (3.2.3.).

Розділом 4 договору визначено порядок оплати та строк виконання робіт.

Строк виконання робіт згідно з даним договором складає 50 календарних днів з моменту попередньої оплати 50 % від договірної ціни робіт, вказаної в п. 3.1., а також будівельної готовності об`єкта, що передбачає наявність технічної можливості для виконання робіт виконавцем (п. 4.1. договору).

Наявність будівельної готовності підтверджується двостороннім актом огляду об`єкта на предмет визначення наявності технічної можливості для виконання монтажних робіт, який підписується уповноваженими особами сторін та скріплюється печатками (п. 4.2. договору).

У разі необхідності, сторони складають декілька актів огляду об`єкта на предмет визначення наявності технічної можливості для виконання монтажних робіт на різних стадіях будівельної готовності об`єкта (п. 4.3. договору).

Згідно п. 4.5. договору, оплата за договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів замовником на рахунок виконавця на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до п. 6.1. договору, здача-приймання виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт.

Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі виконаних робіт протягом п`яти робочих днів з дня завершення виконання робіт, про що виконавець письмово повідомляє замовника (п. 6.2. договору).

Згідно п. 6.5. договору, обов`язок щодо розроблення акта приймання-передачі виконаних робіт покладається на виконавця (п. 6.5. договору).

Розділом 8 договору передбачена відповідальність сторін за порушення договору.

У випадку порушення зобов`язання, визначених даних договором винна сторона несе відповідальність, визначеному даним договором та діючим законодавством України (п. 8.1).

Порушенням даного договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору (п. 8.2).

Відповідно до п. 8.4. договору, у випадку порушення строків виконання робіт понад 10 календарних днів, виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання робіт.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 (п. 11.1 договору).

Додатковою угодою № 1 до договору № 562 від 20.08.2019 сторони виклали п. п. 4.1., 11.1 договору в наступних редакціях:

« 4.1. Строк виконання робіт згідно з даним договором складає 50 календарних днів з моменту попередньої оплати 50 % від договірної ціни робіт, вказаної в п. 3.1. договору, та після передачі замовником виконавцю технічного завдання та проектно-кошторисної документації.

11.1. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020».

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору платіжним дорученням № 173 від 23.08.2019 позивач сплатив на користь відповідача 150 103,99 грн. (призначення платежу: плата за монтаж систем модульного пожежогасіння масляних баків турб.№№ 3,4,6, зг. дог. № 562 від 20.08.19р. Рах. № 855 від 20.08.19 у т.ч. ПДВ 20% - 25 017,33 грн.), що складає 50 % від договірної ціни робіт. (а.с. 19).

15.01.2020 Акціонерним товариством «Одеська ТЕЦ» на адресу Приватного підприємства «Промосервіс» направлено супровідний лист № 05/01-№ 562 від 14.01.2020 з додатком технічне завдання та проектно-кошторисна документація, та клопотанням приступити до виконання робіт у строки визначені договором № 562 від 20.08.2019, адже 50 % попередньої оплати у розмірі 150 103,99 грн. сплачено платіжним доручення № 173 від 23.08.2019 (а.с. 59).

Копія робочого проекту РП 07.01-04.2014, виготовленого на замовлення АТ «Одеська ТЕЦ» наявна у матеріалах справи (а.с. 60-111).

Відповідно до бухгалтерської довідки позивача від 03.03.2021 №03/01-345, станом на 23.12.2020 дебіторська заборгованість ПП «Промосервіс» по договору № 562 від 20.08.2019 складає 150 103,99 грн. (а.с. 18).

Однак, в порушення умов п. 4.1. договору відповідач до виконання своїх обов`язків за договором не приступив та роботи не виконав, у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом у цій справі та просить суд стягнути з відповідача суму основну заборгованість (дебіторську) в розмірі 150 103,99 грн., штраф на підставі п. 8.4. договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму 64 497,36 грн., пеню у розмірі 0,1% вартості послуги за період з 14.10.2019 по 14.04.2020 на суму 152,16 грн. та штраф у розмірі 7% від суми невиконаного зобов`язання на суму 21 014,56 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи № 908/743/21, проаналізувавши норми чинного законодавства та оцінивши надані сторонами докази, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов`язків є укладений між позивачем та відповідачем є договір № 562 від 20.08.2019.

Згідно із ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із п. 4.1. договору, строк виконання робіт згідно з даним договором складає 50 календарних днів з моменту попередньої оплати 50 % від договірної ціни робіт, вказаної в п. 3.1., а також будівельної готовності об`єкта, що передбачає наявність технічної можливості для виконання робіт виконавцем (п. 4.1). Наявність будівельної готовності підтверджується двостороннім актом огляду об`єкта на предмет визначення наявності технічної можливості для виконання монтажних робіт, який підписується уповноваженими особами сторін та скріплюється печатками (п. 4.2).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач (замовник) у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором № 562 від 20.08.2019, а саме перерахував на користь відповідача (підрядника) грошові кошти на суму 150 103,99 грн. 50 % від договірної ціни робіт.

В порушення умов договору відповідач не виконав частину оплачених замовником робіт на суму 150 103,99 грн. та не приступив до їх виконання.

На підставі викладеного, факт невиконання відповідачем робіт за договором № 562 від 20.08.2019 у розмірі 150 103,99 грн. підтверджується матеріалами справи.

Контррозрахунку спірної суми як і доказів виконання робіт або повернення грошових коштів у повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частинами 1-3 ст. 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За нормами частини 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналізуючи зміст статті 231 ГК України в цілому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 по справі № 904/4156/18 зазначила, що частина друга статті 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 8.1. договору сторони передбачили, що у випадку порушення зобов`язання, визначених даних договором винна сторона несе відповідальність, визначеному даним договором та діючим законодавством України (п. 8.1).

Відповідно до п. 8.4. договору у випадку порушення строків виконання робіт понад 10 календарних днів, виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання робіт.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Договором не передбачено збільшення строку нарахування штрафних санкцій, зазначеного ч. 6 ст. 232 ГК України.

Позивачем заявлено до стягнення штраф на підставі п. 8.4. договору у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 24.10.2019 по 31.12.2020 у розмірі 64 497,36 грн., пеню у розмірі 0,1 % вартості послуги за період з 14.10.2019 по 14.04.2020 на суму 152,16 грн. та штраф у розмірі 7 % від суми невиконаного зобов`язання на суму 21 014,56 грн.

Враховуючи, що додатковою угодою № 1 до договору № 562 від 20.08.2019 сторони визначили строк виконання робіт за договором протягом 50 календарних днів з моменту попередньої оплати 50 % від договірної ціни робіт, вказаної в п. 3.1. договору, та після передачі замовником виконавцю технічного завдання та проектно-кошторисної документації, які позивач лише 15.01.2020 відправив на адресу відповідача листом № 05/01-562 від 14.01.2020 та враховуючи строки доставки Укрпошти по місту (в межах м. Одеси) протягом трьох днів, кінцевий строк виконання робіт припадає на 08.03.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно ч. 3 ст. 67 Кодексу Законів про працю, у випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого. Оскільки у 2020 році 8 березня (святковий день - Міжнародний жіночий день) неділя, то понеділок 9 березня також був неробочим днем.

З урахуванням зазначеного, кінцевий строк виконання робіт за договором є 10.03.2020 перший робочий день.

Судом перевірено розрахунки штрафу на підставі п. 8.4. договору у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за допомогою інформаційно-пошукової системи «Законодавство». Відповідно до розрахунку суду, стягненню підлягає штраф за період з 11.03.2020 по 11.09.2020 у розмірі 9 836,95 грн., з відмовою у стягненні 54 660,41 грн.

Судом перевірено розрахунок штрафу в розмірі 7 % від суми невиконаного зобов`язання у розмірі 21 014,56 грн. Розрахунок позивача є правильним, заявлена сума підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 0,1 % вартості послуги за період з 14.10.2019 по 14.04.2020 на суму 152,16 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

При цьому щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.

Одночасне стягнення штрафу (7 %) та пені не суперечить вимогам законодавства.

В даному випадку нарахування неустойки за п. 8.4. договору, яка за своєю правовою природою є пенею, та пені на підставі ст. 231 ГК України призведе до недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи викладене, вимога позивача в частині стягнення пені на суму 152,16 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 1291 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Підсумовуючи викладене, враховуючи предмет та визначені Позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ до Приватного підприємства «Промосервіс» у розмірі 180 955,50 грн., в т.ч. 150 103,99 грн. основної заборгованості, 9 836,95 грн. штрафу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 11.03.2020 по 11.09.2020 та 21 014,56 грн. штрафу в розмірі 7 % від суми невиконаного зобов`язання.

Інші доводи сторін у відповідних частинах сум до уваги судом не приймаються в силу викладеного.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на відповідача 2 714,33 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Промосервіс» (69001, м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, буд. 2, ) на користь Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, буд.29, ) заборгованість за договором про виконання робіт з монтажу систем модульного пожежогасіння № 562 від 20.08.2019 у розмірі 150 103 (сто п`ятдесят тисяч сто три) грн. 99 коп., 9 836 (дев`ять тисяч вісімсот тридцять шість) грн. 95 коп. штрафу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 11.03.2020 по 11.09.2020, штраф у розмірі 7 % від суми невиконаного зобов`язання на суму 21 014 (двадцять одна тисяча чотирнадцять) грн. 56 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 714 (дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 33 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.