номер провадження справи 35/93/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021 Справа № 908/1661/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий суддя Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Крохмаль А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, б. 137, фактична адреса 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, б. 4, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458)

до відповідача Комунального підприємства «Управління капітального будівництва» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, б. 60-Б, ідентифікаційний код юридичної особи 04054151)

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Суть спору:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Концерн «Міські теплові мережі» з позовом до відповідача Комунального підприємства «Управління капітального будівництва», в якому просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 1 083 801,08 грн, 3% річних у сумі 10 196,15 грн, інфляційні втрати у сумі 6 400,02 грн.

08.06.2021 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1661/21, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1661/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового позовного провадження без виклику представників сторін.

29.06.2021 від відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду 05.07.2021 заяву відповідача задоволено, постановлено перейти до розгляду справи №908/1661/21 за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання на 27.07.2021.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

В судому засіданні 27.07.2021 судом, в порядку ст. 240 ГПК України судом прийнято рішення.

У зв`язку з неявкою представників сторін фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не здійснювалося.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №200471 від 01.12.2006 щодо оплати спожитої теплової енергії за період з січня 2018 року по квітень 2021 року в сумі 1 083 801,08 грн. Також, приймаючи до уваги умови договору та положення ст. 625 ЦК України позивач нарахував і просить стягнути 3% річних у розмірі 10 196,15 грн та інфляційні втрати у розмірі 6400,02 грн.

06.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено про те, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Також 06.07.2021 від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців шляхом сплати заборгованості рівними частини. В обґрунтування заяви посилається на тяжке матеріальне становище. Вказує, що за підсумками фінансової звітності збитки склали: за 2020 рік - 2 935 000,00 грн, за І квартал 2021 року 1 079 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, відсутність у суду підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення в даному судовому засіданні без закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

01.12.2006 Концерном «Міські теплові мережі» (теплопостачальна організація, позивач у справі) та КП «Управління капітального будівництва» (споживач, відповідач у справі) укладено договір №200471 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 5.1 договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Згідно з п. 5.4 - 5.5 договору межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін вказана в Додатку №2 до договору та не може бути змінена в односторонньому порядку. При відсутності приладів комерційного обліку або якщо вони вибули з ладу (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електричних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну дії держповірки, сумнівні показники тощо), обсяг теплової енергії визначається Теплопостачальною організацією як виняток, розрахунковим способом згідно з договірними тепловими навантаженнями, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, ні підставі показань вузла обліку теплової енергії, а у випадках їх відсутності відповідно до обсягів фактично спожитої теплової енергії, розрахованих згідно законодавства та умов договору.

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3. договору визначено, що підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

За умовами п. 6.4. договору споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Пунктом 6.5. договору встановлено, що при наявності приладів комерційного обліку - обсяги спожитої теплової енергії визначаються за фактичними показниками приладів обліку.

Споживачам, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловими навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання Споживача у розрахунковому періоді.

Згідно з п. 6.7. договору споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Адм. Нахімова, буд. 4, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ).

Відповідно до п. 6.7.1. договору отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання.

За умовами п. 6.7.2. договору у разі неотримання Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з січня 2018 року по квітень 2021 року позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 1 085 182,86 грн, про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії.

Акти приймання передачі теплової енергії відповідачем не підписувалися і не поверталися позивачу та жодних заперечень до них відповідач не надав.

Відповідно до умов п. 6.7.2. Договору, позивач, у зв`язку з неотриманням від відповідача підписаних актів приймання-передачі за спірний період, оформив акти за своїм підписом, відтак оформлені таким чином акти вважаються погодженими і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначені в них розрахункові періоди.

На підставі актів приймання-передачі теплової енергії позивачем були виписані відповідні рахунки на оплату.

Акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки були направлені відповідачу за адресою надання послуг: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, б. 60-Б, що підтверджується реєстрами відправки замовлених рекомендованих листів, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Втім, відповідач свої зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії виконав частково на суму 1 381,78 грн, у зв`язку з чим за ним утворився борг в розмірі 1 083 801,08 грн.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, наявність заборгованості, стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідачем не надано доказів оплати боргу.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 1 083 801,08 грн законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 10 196,15 грн та інфляційні втрати у розмірі 6400,02 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що розрахунки виконано вірно, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 10196,15 грн та інфляційні втрати у розмірі 6400,02 грн.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, дослідивши подану відповідачем заяву про розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців, суд дійшов висновку про її часткове задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Положенням ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України.

Проаналізувавши доводи відповідача щодо розстрочення виконання судового рішення по справі та надані в обґрунтування вказаного клопотання докази, зважаючи на відсутність з боку позивача заперечень що розстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців підлягає частковому задоволенню, а саме: розстрочення виконання рішення строком на 6 місяців зі сплатою суми заборгованості рівними частинами щомісячно.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті судом, враховуючи задоволення судом позову позивача, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача судового збору в розмірі 50% від суми, яка мала бути сплачена позивачем при поданні позову, а саме в розмірі 8 252,98 грн.

Крім того, позивачем в позовній заяві викладено клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору у розмірі 156,92 грн. Відтак повернення позивачеві з Державного бюджету України підлягає сума 8 409,90 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Управління капітального будівництва» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, б. 60-Б, ідентифікаційний код юридичної особи 04054151) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, б. 137, фактична адреса 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, б. 4, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) основний борг у сумі 1 083 801,08 грн (один мільйон вісімдесят три тисячі вісімсот одна гривня 08 коп.), 3% річних у сумі 10 196,15 грн (десять тисяч сто дев`яносто шість гривень 15 коп.), інфляційні втрати у сумі 6 400,02 грн (шість тисяч чотириста гривень 02 коп.), судовий збір у розмірі 8 252,98 грн (вісім тисяч двісті п`ятдесят дві гривні 98 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.07.2021 у справі №908/1661/21 в частині стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних у сумі 1 100 397,25 строком на 6 (шість) місяців шляхом сплати суми заборгованості рівними частинами по 183 399,54 грн, а в останній місяць 183 399,55 грн.

Постановити ухвалу про повернення Концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, б. 137, фактична адреса 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, б. 4, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) сплаченого судового збору у розмірі 8 409,90 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 серпня 2021 року.

Суддя О.А. Топчій