ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Справа № 915/900/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Степановій С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2, пр. Богоявленський, 314, м. Миколаїв, 54050 ()

в інтересах держави в особі Галицинівської сільської ради Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області, вул. Центральна, 1, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр", вул. Велика Морська, 89, м. Миколаїв, 54001 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про скасування запису про право власності та повернення земельної ділянки

за участю представників сторін:

прокурор: Бескровна І.І., службове посвідчення №058890 видане 21.12.2020 року, дійсне до 21.12.2025 року;

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: представник не з`явився;

від третіх осіб: представники не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернувся Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 08.11.2016 року № 17333901 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр" права власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:000:1792 для ведення особистого селянського господарства в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр" повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:000:1792 в межах території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

09.06.2021 року до господарського суду Миколаївської області від прокуратури надійшла заява про зміну предмета позову (вх. № 8742/21), в якій прокурор просить суд розглядати першу позовну вимогу в наступній редакції:

"Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр" на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:000:1792 для ведення особистого селянського господарства в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 08.11.2016 року № 17333901".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 року судом прийнято заяву прокурора про зміну предмету позовних вимог (вх. № 8742/21 від 09.06.2021 року) до розгляду.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 року справу № 915/900/20 призначено головуючому судді Ковалю С. М.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.07.2020 року задоволено заяву головуючого судді Коваля С.М. про самовідвід.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Миколаївської області № 115 від 03.07.2020 року на виконання вищевказаної ухвали господарського суду Миколаївської області від 02.07.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 915/900/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2020 року справу № 915/900/20 призначено головуючому судді Олейняш Е.М.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 30.07.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 30.07.2020 року відкладено підготовче засідання по справі на 31.08.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 31.08.2020 року відкладено підготовче засідання по справі на 08.09.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 08.09.2020 року зупинено провадження у даній справі № 915/900/20 до набрання судовим рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області у справі № 477/1504/20 законної сили.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.05.2021 року поновлено провадження у справі № 915/900/20. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче засідання по справі на 10.06.2021 року. Залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 10.06.2021 року судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою відкладено підготовче засідання на 23.06.2021 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 915/900/20. Розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 13.07.2021 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.07.2021 року замінено позивача Миколаївську обласну державну адміністрацію його правонаступником Галицинівською сільською радою Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.07.2021 року відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 29.07.2021 року.

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті господарського суду Миколаївської області https://mk.arbitr.gov.ua/sud5016/pres-centr/news/1149046/ у зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів у 2021 році, зокрема в частині відсутності асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції, Господарський суд Миколаївської області повідомив, що відправлення поштової кореспонденції з 08 липня 2021 року тимчасово зупинено.

Надсилання учасникам судових проваджень процесуальних документів буде здійснюватись виключно засобами електронного зв`язку.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 29.07.2021 не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач та треті особи явку повноважних представників в жодне судове засідання 30.07.2020, 31.08.2020, 08.09.2020, 10.06.2021, 23.06.2021, 13.07.2021 та 29.07.2021 не забезпечили.

Третя особа ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (арк. 163, 189, 228, 248).

Ухвали господарського суду Миколаївської області від 10.06.2021, 23.06.2021, надіслані на адресу третьої особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 повернуті до суду поштовою установою із відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" (арк. 190-192, 229-232).

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 25.05.2021, надіслана на адресу третьої особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 отримана останнім, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (арк. 162). Отже, про розгляд справи третя особа ОСОБА_1 обізнаний.

Ухвали господарського суду Миколаївської області від 03.07.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 25.05.2021, 10.06.2021, 23.06.2021, надіслані на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр", вул. Велика Морська, 89, м. Миколаїв, 54001 повернуті до суду поштовою установою із відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання" (арк. 87-89, 93-96, 136-139, 166-168, 199-201, 233-235).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

Ухвали направлялись на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр", вул. Велика Морська, 89, м. Миколаїв, 54001, вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача, відповідача та третіх осіб.

В судовому засіданні 29.07.2021 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

29.07.2021 року на адресу господарського суду Миколаївської області від позивача Галицинівської сільської ради Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області електронною поштою надійшло клопотання (вх. № 11644/21 від 29.07.2021) про розгляд справи без участі позивача. Позивач також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності судом розглянуто та задоволено.

Інші заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція прокурора та позивача.

Підставою позову прокурором зазначено обставини, які полягають в тому, що Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області порушено законодавство при прийнятті наказу про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :01:000:1792) для ведення особистого селянського господарства в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

Прокурор зазначає, що на підставі наказу видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку, про що вчинено записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вищевказаної земельної ділянки. В подальшому ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1033 від 08.11.2016 року відчужив право власності на спірну земельну ділянку на користь ТзОВ "Вітовський транспортний центр", про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено відповідний запис № 17333901.

Прокурор зазначає, що надання у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в цій місцевості суперечить вимогам земельного та водного законодавства (ст. 88, 90 ВК України, ст. 60, 62 ЗК України), оскільки земельна ділянка фактично розташована у межах прибережної захисної смуги Бузького лиману, а в силу положень глави 12 ЗК України "Землі водного фонду" взагалі не передбачено можливість надання у приватну власність земель прибережної захисної смуги лиману.

Крім того, відповідно до містобудівної документації, чинної на час прийняття оскаржуваного наказу, а саме Проекту планування Вітовського (Жовтневого) району, затвердженого розпорядженням виконкому Миколаївської обласної ради народних депутатів від 16.05.1979 року № 310-р, вказана земельна ділянка розташована в перспективній зоні масового відпочинку І черги. Будівництво будь-яких об`єктів Проектом не передбачалось. Зазначена територія передбачалась як територія загального користування та не повинна передаватись у власність з будь-яким цільовим призначенням. Отже, надання спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства суперечить містобудівному законодавству.

Прокурор зазначає, що надання Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області у приватну власність фізичній особі спірної земельної ділянки прибережної захисної смуги згідно з наказом № 1177-СГ від 19.10.2015 року, оформлення фізичною особою права власності на цю ділянку за свідоцтвом від 22.10.2015 року та продаж ТзОВ "Вітовський транспортний центр" згідно з договором купівлі-продажу від 08.11.2016 року є нікчемними, оскільки в силу закону Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області не мало цивільної дієздатності на розпорядження спірною землею та законодавець встановив заборону на передачу ділянки прибережної захисної смуги у приватну власність із державної.

За таких обставин, оспорювання усього ланцюжку набуття прав на спірну ділянку прибережної захисної смуги не є ефективним способом захисту, спрямованим на поновлення порушених інтересів держави (в особі титульного власника землі - Миколаївської обласної державної адміністрації).

Прокурором обрано спосіб захисту прав - визнання недійсним та скасування запису про право власності на спірну ділянку за ТзОВ "Вітовський транспортний центр" від 08.11.2016 року за № 17333901 та зобов`язання повернути земельну ділянку належному власнику - державі в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, яка, на думку прокурора, є органом, який розпоряджається земельними ділянками водного фонду державної власності на території області.

У зв`язку з внесенням змін під час розгляду справи до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", прокурором обрано спосіб захисту прав - припинення права власності відповідача на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку належному власнику - державі в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

2. Правова позиція позивача.

В клопотанні (вх. № 11644/21 від 29.07.2021) позивач Галицинівська сільська рада Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

3. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

4. Правова позиція третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

В письмових поясненнях (вх. № 8803/21 від 09.06.2021) третя особа зазначає, що приписами ст. 118, 122, 186-1 ЗК України передбачений певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян.

Посилаючись на постанову ВС від 30.08.2018 у справі № 817/586/17 третя особа зазначає, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено у порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

З огляду на той факт, що проект землеустрою ОСОБА_1 був погоджений в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України, підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність у Головного управління були відсутні.

Наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність громадянину України ОСОБА_2 " від 19.10.2015 № 1177-СГ прийнятий з дотриманням норм земельного законодавства (чинного на момент прийняття наказу), Конституції України та у межах повноважень, наданих Головному управлінню.

5. Правова позиція третьої особи ОСОБА_1 .

Третя особа не скористалась наданим ст. 168 ГПК України правом на подання письмових пояснень щодо позову або відзиву.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 31.01.2019 року земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1792 із категорією земель - землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2 га зареєстрована 21.09.2015 року та належить на праві власності відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр". Підставою державної реєстрації земельної ділянки вказано проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 19.12.2014 (арк. 25-31).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 19.10.2015 року № 1177-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність громадянину Україні ОСОБА_1 ":

1. Затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

2. Надано громадянину Україні ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га пасовищ з кадастровим номером №:01:000:1792 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (арк. 17).

Відповідно до Висновку по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наданого Управлінням екології та природних ресурсів від 17.09.2015 № 01-04/1828-04, Управління, розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 зазначило, що згідно з експлікацією земельних угідь на земельну ділянку встановлено обмеження за кодом 05.03 (Прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішній морських водах). У висновку Управління зазначило, що проект погоджується за умови виконання вимог та обмежень (арк. 33).

Відповідно до інформації, наданої ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 31.01.2019 № 90/109-19, згідно з даними Державного земельного кадастру (Національної кадастрової системи) земельна ділянка площею 2,0000 га зареєстрована за кадастровим номером :01:000:1792, яка знаходиться на території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, обліковується як землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства. Вона зареєстрована 21.09.2015 року як приватна власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр". Дата реєстрації речового права на нерухоме майно - 08.11.2016 року. Фонд документації із землеустрою відділу не містить документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки. У блоці "Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки" на всю площу встановлені обмеження у використанні земельної ділянки - прибережні захисні смуги вздовж морів, морських заток, лиманів та на островах у внутрішній морських водах (підстава виникнення Водний кодекс України 06.06.1995"). Строк дії обмежень - безстроково (арк. 22-24).

Відповідно до інформаційної довідки від 22.06.2020 № 213448355 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 22.10.2015 року за громадянином України ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № 46136041 від 22.10.2015 року було зареєстровано на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер :01:000:1792 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (арк. 18-20).

В подальшому вищевказану земельну ділянку відчужено ТзОВ "Вітовський транспортний центр" на підставі договору купівлі-продажу № 1033 від 08.11.2016.

Відповідно до вищевказаної інформаційної довідки від 22.06.2020 № 213448355 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 08.11.2016 року за ТзОВ "Вітовський транспортний центр" на підставі договору купівлі-продажу № 1033 від 08.11.2016 було зареєстровано на праві приватної власності вищевказану земельну ділянку кадастровий номер :01:000:1792 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (арк. 18-20).

Відповідно до інформації Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 863-02-54 від 08.07.2019, на земельній ділянці кадастровий номер :01:000:1792 будь-які споруди та будівлі відсутні (арк. 36).

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05.02.2021 року по справі № 477/1518/20 (провадження № 2/477/106/21) позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації задоволено та вирішено (арк. 152-159):

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 19.10.2015 року №1177-СГ, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер :01:000:1792) для ведення особистого селянського господарства в межах території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Визнати незаконним та скасувати видане 22.10.2015 року ОСОБА_1 свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим №:01:000:1792, про що вчинено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.10.2015 року №11713683.

Визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу №1033 від 08.11.2016 року на підставі якого ОСОБА_1 відчужив право власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером №:01:000:1792 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр", про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис №17333901.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь прокуратури Миколаївської області судові витрати в сумі 2102 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області судові витрати в сумі 2102 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр" на користь прокуратури Миколаївської області судові витрати в сумі 2102 грн.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05.02.2021 року по справі № 477/1518/20 (провадження № 2/477/106/21) набрало законної сили 18.03.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Прокурором подано до господарського суду Миколаївської області даний позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітовський транспортний центр" про припинення права власності на земельну ділянку в державному реєстрі та зобов`язання повернути у власність держави земельну ділянку.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

5.1. Способи судового захисту прав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ГПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (п. 40-41 постанова ВП ВС від 02.02.2021 № 925/642/19).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми в її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права (постанова ВС від 09.12.2020 у справі № 922/476/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)) (п. 42).

Суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права (постанова КГС ВС від 19.05.2020 № 910/9167/19).

5.2. Державна реєстрація прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Законом України від 05.12.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що, на відміну від ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (постанова ВС від 09.12.2020 у справі № 922/476/20).

У розумінні положень статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у чинній редакції (з 16.01.2020), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (постанова КГС ВС від 03.03.2021 по справі № 915/161/20).

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові, оскільки прокуратурою обрано неналежний спосіб захисту прав.

Так, чинна з 16.01.2020 року редакція ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, законом чітко встановлено способи захисту прав. Водночас прокуратурою обрано спосіб захисту прав про припинення права власності на земельну ділянку в державному реєстрі, який не передбачено законом. Крім того, обраний прокуратурою спосіб захисту не матиме ефективного захисту прав (позитивного результату), оскільки державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку залишається не скасованою. Тобто фактично судове рішення неможливо буде виконати. Отже, в цій частині позову судом відмовлено.

Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку є похідною вимогою, то за наявності в реєстрі державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем, задоволення вказаної вимоги є передчасним. В цій частині позову судом відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, приписами вищевказаної норми закону право самостійного визначення ефективного способу захисту прав надано суду лише у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи. В спірному випадку способи захисту прав чітко визначені законом (ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), що свідчить про відсутність у суду правових підстав для застосування іншого, ніж зазначено прокуратурою, способу захисту прав під час розгляду даної справи.

VІІ. СКАСУВАННЯ ЗАХОДІВ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.07.2020 задоволено заяву вх. № 7999/20 від 02.07.2020 року Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 про забезпечення позову.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:000:1792, розташовану в межах території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, та заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки (у тому числі у разі її поділу чи об`єднання з іншими ділянками).

Заборонено ТОВ "Вітовський транспортний центр" () вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :01:000:1792) для особистого селянського господарства в межах території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

Відповідно до ч. 9 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 145 ГПК України в такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи відмову в позові, суд, керуючись приписами ч. 9 ст. 145 ГПК України, дійшов висновку про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.07.2020 року по даній справі № 915/900/20.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в розмірі 4 204, 00 грн. покласти на прокуратуру.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.08.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш