РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021Справа № 910/14830/20
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Техбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінлейн Солюшнс Україна"

про стягнення 539 424,46 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Техбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінлейн Солюшнс Україна" про стягнення 539 424,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/14830/20, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 зупинено провадження у справі № 910/14830/20 до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі № 910/18971/19 та набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

19.07.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 поновлено провадження у справі № 910/14830/20.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача та отримана останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також, ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінлейн Солюшнс Україна", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Антоновича, 172, м. Київ, 03150, проте з указаної адреси поштове відправлення повернулось з відміткою пошти про причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, з огляду на підставу повернення до суду конверта з ухвалою, надісланою відповідачу, суд доходить висновку, що ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою останньому.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зорг Біогаз Україна" (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експрес Техбуд" (підрядник) укладено договір підряду №ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 (далі - договір).

Відповідно до пункту 2.1 договору підрядник зобов`язується на свій ризик власними та (або) залученими силами та засобами у відповідності до проектно - кошторисної документації, умов цього договору, завдання генпідрядника і діючих будівельних норм і правил та в обумовлений договором строк виконати будівельно-монтажні роботи об`єкту(ів) ( надалі по тексту - роботи) та передати генпідряднику результат виконання робіт.

До складу робіт з будівництва входять такі роботи:

будівельні, монтажні, спеціальні, пусконалагоджувальні роботи, що передбачені проектною документацією стадії "Робоча документація" та/або кошторисною документацією;

випробування змонтованого устаткування, обладнання, мереж, систем та будь - якого обладнання, що встановлюється протягом дії договору;

ліквідація недоробок і дефектів, що виникли з вини підрядника та (або) залучених до виконання робіт субпідрядних організацій і виявлені в ході приймання результатів робіт і протягом гарантійних термінів;

роботи, прямо не вказані в п. 2.1 договору, але без виконання яких неможливо виконання та (або) завершення виконання робіт відповідного етапу або в цілому робіт за договором;

інші роботи, що пов`язані з будівництвом об`єкта.

Пунктом 1.1.10 договору визначено, що об`єкт(и) - "Будівництво комплексу з переробки біомаси в біогаз для виробництва електричної та теплової енергії за адресою: адміністративні межі Селищанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (за межами населеного пункту)" та "Будівництво сховища жому за адресою: адміністративні межі Селищанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (за межами населеного пункту)".

Згідно з пунктом 2.2 договору генпідрядник зобов`язується у відповідності до умов договору надати підряднику фронт робіт, передати йому договірну документацію (п. 1.1.6 договору), прийняти належним чином виконані роботи, що свідчить про закінчення всіх робіт за договором, а також оплатити роботи на умовах та в порядку, визначеному договором.

Сторони в пункті 4.1 договору погодили, що ціна договору становить 5 048 402,11 грн., крім того ПДВ (20%) - 1 009 680, 42 грн., всього разом з ПДВ - 6 058 082,53 грн. та визначається в додатках до договору, які є його невід`ємною частиною, та дорівнює сумі всіх підписаних сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт відповідно до умов нього договору.

Договірна ціна підтверджується кошторисом, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що договірна ціна може бути змінена, у випадках:

у разі зміни вартості будівельних робіт, зокрема у разі внесення змін до договірної документації (п. 1.1.6 договору) та/або кошторисної документації ( п. 1.1.8 договору) (пункт 4.4 договору);

у разі зміни фактичного об`єму робіт, що передбачені договором, та/або у разі зміни самих будівельно-монтажних робіт (пункт 4.5 договору);

у разі зміни вартості матеріалів, необхідних для виконання підрядником передбачених договором будівельних робіт, у випадку: збільшення або зменшення їх вартості; збільшення або зменшення їх кількості; збільшення або зменшення об`ємів використання, в тому числі у разі наявності розбіжностей між показниками ваги, довжини, платності та інших показників будівельних матеріалів. Під розбіжністю мається на увазі розбіжність між заявленими нормативами згідно встановлених ГОСтів на будівельні матеріали та фактичними показниками ваги, довжини, плотності та інших показників будівельних матеріалів їх виробників. Факт наявності розбіжності встановлюється сторонами спільно складеним та підписаним актом розбіжностей будівельних матеріалів (пункти 4.6 - 4.9 договору).

Сторони у додатку №1 до договору погодили договірну ціну на виконання робіт на об`єкті, яка становить 4 923 266, 21 грн.

Також, у додатку №2 до договору сторонами визначено договірну ціну № 2 на виконання робіт на об`єкті у загальному розмірі 129 646,30 грн. та договірну ціну № 3 на виконання робіт на об`єкті у загальному розмірі 1005 170,02 грн., що є додатком №3 до договору.

Згідно із пунктом 4.11 договору вартість прямих витрат підрядника при взаєморозрахунках із генпідрядником за обсяги виконаних робіт визначається на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів, виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів, передбачених у договірній ціні. Вартість матеріалів, що належать генпідряднику (та/або замовнику) та безоплатно передані ним підряднику за відповідним актом приймання- передачі або згідно накладної, та які використані під час будівельно-монтажних робіт по об`єкту, включається в обсяг виконаних будівельно-монтажних робіт по об`єкту за фактичною вартістю їх придбання (отримання) з урахуванням сплаченого податку на додану вартість (типова форма № КБ-3), але під час розрахунків за виконаний обсяг робіт вираховується і не підлягає оплаті.

Строки та розмір оплати за договором узгоджується сторонами у графіках оплати робіт та матеріалів. Оплата робіт (крім першого авансу у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гри. 00 коп.) в тому числі ПДВ (20%) - 66 666, 67 грн.) здійснюється генпідрядником щомісячно до 06 числа кожного місяця-авансом, але після підписання актів виконаних робіт за минулий місяць з урахуванням невикористаного авансу за минулий місяць. Якщо роботи не виконуються у терміни згідно з графіком виконання робіт (додаток до договору), то генпідрядник може відповідно, затримати оплату виконаних робіт. Авансування придбання матеріалів та механізмів для виконання робіт по договору здійснюється генпідрядником відповідно до узгодженого між сторонами графіку оплати робіт та матеріалів на підставі заявки на авансування матеріалів та механізмів підрядника на наступний місяць (п. 4.12 договору).

Сторони домовились, що строк виконання робіт визначається в додатках до цього договору, які є його невід`ємними частинами. Підрядник зобов`язується виконати роботи у строк, визначений у додатках до цього договору, за умови отримання проектної документації та виконання графіків оплати робіт та матеріалів, відповідно до умов договору (пункт 5.1 договору).

Відповідно до умов п. 5.2 договору підрядник приступає до виконання робіт з будівництва, визначених п. 2.1 договору, після отримання від генпідрядника проектної документації та отримання авансового платежу, передбаченого графіком оплати робіт та матеріалів протягом 5-ти днів з моменту отримання документів та авансування.

Пунктом 1.1.17 договору визначено, що закінченими роботами будуть вважатися роботи, виконані підрядником відповідно до умов договору, проектно - кошторисної документації стадії "Робоча документація", прийняті генпідрядником по акту приймання - передачі виконаних робіт відповідного етапу, після підписання генпідрядником акту приймання-передачі об`єкту за договором.

Генпідрядник приймає закінчені роботи з будівництва об`єкту щомісячно, шляхом підписання платіжного пакету, який є підставою для розрахунків за фактично виконані роботи.

У пункті 1.1.11 договору передбачено, що платіжний пакет - пакет документів, що складається підрядником і передається генпідряднику щомісячно у строк, визначений договором, у складі виконавчої документації з виконання робіт з будівництва закінченого відповідного етапу, акту форми №КБ-2В, довідки форми №КБ-3 та плану виконання робіт і заявки на авансування матеріалів та механізмів на наступний місяць.

Підрядник не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа кожного місяця готує три примірники платіжного пакету, підписує та скріплює своєю печаткою документи, що входять в платіжний пакет, і надсилає їх генпідряднику (пункт 5.3 договору).

Генпідрядник протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання платіжного пакету зобов`язаний прийняти виконані належним чином роботи з будівництва об`єкту, підписати документи, що входять в платіжний пакет, та повернути підряднику один примірник підписаного платіжного пакету (пункт 5.3.1 договору).

Згідно з пунктом 6.2.1 договору розрахунки за виконані роботи з будівництва проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються генпідряднику в складі платіжного пакету в порядку, визначеному договором. Сума оплачених проміжних авансів, яка залишилася не закритою актами прийому - передачі виконаних робіт на кінець звітного місяця, переноситься на наступний період.

Договір є чинним з дати його належного підписання сторонами і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 16.2 договору).

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес Техбуд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зорг Біогаз Україна" (далі - відповідач) про стягнення 3 630 690,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору підряду № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018 щодо оплати виконаних робіт у повному обсязі, у результаті чого позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 3 630 690,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021, у справі № 910/18971/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зорг Біогаз Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Техбуд" основний борг у розмірі 3 630 690,00 грн. та судовий збір у розмірі 54 460,35 грн.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 381 916,84 грн пені, 84 530,75 грн 3% річних та 72 976,87 грн інфляційних, оскільки заборгованість позивача перед позивачем наразі не сплачена.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 910/18971/19, позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зорг Біогаз Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Техбуд" основний борг у розмірі 3 630 690,00 грн. та судовий збір у розмірі 54 460,35 грн.

При цьому судом в ході розгляду вказаної справи встановлено, зокрема, таке:

«На підтвердження взятих на себе зобов`язань за договором та виконання робіт позивачем надано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2019 у загальному розмірі 3 630 944,15 грн. та акти: № 1 приймання виконаних будівельних робіт на суму 42070,48 грн.; № 2 приймання виконаних будівельних робіт на суму 566 701,57 грн.; № 3 приймання виконаних будівельних робіт на суму 30 373,57 грн.; № 4 приймання виконаних будівельних робіт на суму 897 457,66 грн.; № 5 приймання виконаних будівельних робіт на суму 794 817,37 грн.; № 6 приймання виконаних будівельних робіт на суму 214 270,04 грн.; № 7 приймання виконаних будівельних робіт на суму 185 990,22 грн.; № 8 приймання виконаних будівельних робіт на суму 899 263,24 грн. Зазначені вище акти приймання виконаних будівельних робіт та довідка з боку відповідача не підписані.

На виконання умов п.п. 5.2. та 5.3. позивач 18.11.2019 та 20.11.2019 направив на адресу відповідача листи за вих.№ 1811/2019-3 та вих.№2011/2019-3 з Актами приймання виконаних будівельних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2019, що підтверджується доказами направлення, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п.п. 5.3.1. договору генпідрядник протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання платіжного пакету зобов`язаний прийняти виконані належним чином роботи з будівництва об`єкту, підписати документи, що входять в платіжний пакет, та повернути підряднику один примірник підписаного платіжного пакету.

При цьому, у відповідь відповідач направив позивачу лист за вих.№ 77 від 10.12.2019, в якому вказав що:

1. строки виконаних робіт постійно зривались, тому є підтвердження в щотижневих протоколах планерок на об`єкту.

2. роботи виконано неякісно, зауваження зафіксовані на щотижневих протоколах планерок.

3. ціни та об`єми були неузгоджені.

П. 5.5. договору передбачено, що у разі виявлення недоліків (дефектів) в виконаних роботах генпідрядник не підписує надані в Платіжному Пакеті документи, до підписання сторонами відповідного дефектного акту та (або) внесення відповідних змін до документів, що входять в Платіжний Пакет.

При цьому, суд звертає увагу, що пунктом 6.2.2. договору визначено, що за умови неякісного виконання робіт, що підтверджено відповідним двостороннім актом, генпідрядник зберігає за собою право утримати частину проміжного платежу шляхом його зменшення пропорційно вартості неякісно виконаних робіт, та утримувати таку суму до того часу, поки підрядник не виправить неякісно виконані роботи у відповідності з вимогами договірної документації та з діючими стандартами і будівельними нормами.

Таким чином, умовами договору передбачено обов`язок відповідача перевірити наявність недоліків виконаних підрядником робіт та у разі виявлення недоліків (дефектів) ініціювати складення дефектного акту або внесення змін до наданих позивачем документів.

Судом взято до уваги, що сторони при укладенні договору були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір.

Проте, до матеріалів справи не надано будь-яких доказів наявності у сторін дефектного акту щодо виконаних позивачем робіт за договором підряду № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що при відмові від підписання актів приймання виконаних будівельних робіт відповідач не вчинив дії, які передбачені у п.п. 5.4. та 5.5. договору, а отже не дотримався визначеного спеціального порядку щодо виявлення та фіксації недоліків робіт позивача, а тому і строк усунення позивач

Отже, з огляду на закінчення об`єкта будівництва визначеного у договорі підряду та прийняття в експлуатацію цього об`єкту, що підтверджується Актом готовності об`єкта до експлуатації від 09.09.2019 та листом Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області за вих.№1023-3-1.12/1313 від 14.11.2019, враховуючи надані позивачем акти виконаних робіт та акти на закриття прихованих робіт, що підтверджує виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, та враховуючи не дотримання відповідачем п.п. 5.4 та 5.5. договору у разі наявності зауважень щодо виконаних робіт позивачем, суд прийшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності підтверджують виконання позивачем робіт за договором підряду № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018 та не здійснення відповідачем розрахунку за виконані роботи після здачі об`єкта в експлуатацію.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018 у сумі 3 630 690,00 грн належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.».

Як вказано в ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі № 910/18971/19, яке набрало законної сили у встановленому порядку, не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

Відтак, не потребує доказуванню при розгляді цієї справи встановлений у вказаному судовому рішенні факт прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача з договором підряду № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018.

Належних до допустимих доказів погашення відповідачем боргу за договором № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018, стягнутого вказаним судовим рішенням, матеріали справи не містять.

Водночас, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Зорг Біогаз Україна" змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінлейн Солюшнс Україна".

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018, стягнутої рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі № 910/18971/19, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 381 916,84 грн пені, 84 530,75 грн 3% річних та 72 976,87 грн інфляційних.

При цьому, визначаючи строк оплати вартості робіт, позивач посилається на пункти 5.2, 5.3, 5.3.1 договору № ЕТБ-ЗБУ 3008/2018 від 30.08.2018.

Так, відповідно п. 5.2 договору, генпідрядник приймає Закінчені Роботи з будівництва Об`єкту щомісячно, шляхом підписання Платіжного пакету, який є підставою для розрахунків за фактично виконані Роботи.

Відповідно до п. 5.3. та п. 5.3.1. договору Підрядник не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа кожного місяця готує три примірники платіжного пакету, підписує та скріплює своєю печаткою документи, що входять в платіжний пакет, і надсилає їх генпідряднику (пункт 5.3 договору).

Генпідрядник протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання платіжного пакету зобов`язаний прийняти виконані належним чином роботи з будівництва об`єкту, підписати документи, що входять в платіжний пакет, та повернути підряднику один примірник підписаного платіжного пакету (пункт 5.3.1 договору).

Відповідно до п. 5.4. договору, у разі виявлення Генпідрядником невідповідності обсягів чи вартості виконаних Робіт з будівництва, зазначених в документах, що входять в Платіжний Пакет, фактичним обсягам виконаних Робіт чи вартості виконаних Робіт, що встановлена Договором, а також в разі виявлення дефектів чи будь-яких інших недоліків виконаних Робіт, Підрядник зобов`язується протягом 3 (трьох) календарних днів оформити документи, що входять в Платіжний Пакет згідно до належним чином фактично виконаних обсягів Робіт та їх фактичної вартості.

Згідно з п. 5.5. договору, в разі виявлення недоліків (дефектів) в виконаних Роботах Генпідрядник не підписує надані в Платіжному Пакеті документи, до підписання Сторонами відповідного дефектного акту та (або) внесення відповідних змін до документів, що входять в Платіжний Пакет (викладення в новій редакції).

Отже, з урахуванням зазначеного та п. 5.3.1. договору Генпідрядник має можливість протягом п`яти днів з дня отримання від підрядника платіжного пакету пересвідчитись у якості та фактично виконаному обсязі роботи та її вартості, на підставі чого генпідрядник складає дефектний акт та пропонує підряднику усунути виявлені дефекти та внести відповідні зміни до Платіжного пакету.

На виконання умов п.п. 5.2. та 5.3. позивач 18.11.2019 та 20.11.2019 направив на адресу відповідача листи за вих.№ 1811/2019-3 та вих.№2011/2019-3 з Актами приймання виконаних будівельних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2019, що підтверджується доказами направлення, які наявні в матеріалах справи. У відповідь відповідач направив позивачу лист за вих. № 77 від 10.12.2019, яким відмовив у прийнятті та оплаті робіт.

Отже, відповідно до позиції позивача, з якою суд погоджується, прострочення здійснення оплати робіт в розмірі 3 630 690,00 грн. настало на п`ятий день з моменту складення листа № 77 від 10.12.2019, тобто з 16.12.2019.

З урахуванням наведеного, позивачем заявлено про стягнення з відповідача пеню у розмірі 381 916,84 грн за період прострочення з 16.12.2019 по 16.06.2020.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Відповідно до п. 12.3. договору, у випадку, якщо Генпідрядник не проводить платежі, як це визначено договором, Генпідрядник виплачує Підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині правильні й обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі.

Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 381 916,84 грн за період прострочення з 16.12.2019 по 24.09.2020 та інфляційні у розмірі 72 976,87 грн за період прострочення з 16.12.2019 по 16.06.2020.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013)

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині правильні й обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі.

Відповідач обставин свого прострочення перед позивачем не спростував та не заперечив.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та задоволенню підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінлейн Солюшнс Україна" (вул. Антоновича, 172, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 36885565) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Техбуд" (просп. Степана Бандери, 32, м. Київ, 04073, ідентифікаційний код 39618812) 381 916,84 грн пені, 84 530,75 грн 3% річних, 72 976,87 грн інфляційних та 8091,37 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 09.08.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко