номер провадження справи 18/12/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2021 справа № 908/3264/20

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вулиця Єжи Ґедройця, буд. 5) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108 - адреса для листування позивача)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" (69013, м. Запоріжжя, вул. Загорська, буд. 15)

про стягнення 42100,00 грн.

господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Боголіп Ю.В., довіреність № 392 від 14.06.2021 (після усунення причин перерви у судовому засіданні - повідомлення про мінування приміщення суду - представник позивача у судове засідання не повернувся)

від відповідача: Ємельянова О.О., ордер серія ЗП № 008939 від 27.01.2021

Розглядаються позовні вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" 42100,00 грн. штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020 справу № 908/3264/20 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 18.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/12/21, присвоєно справі номер провадження 18/12/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 05.03.2021 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче судове засідання призначено на 29.03.2021. У зв`язку з перебуванням судді Левкут В.В. з 16.03.2021 по 02.04.2021 на лікарняному, судове засідання, призначене на 29.03.2021 не відбулося. Ухвалою від 07.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче судове засідання призначено на 13.05.2021; підготовче засідання відкладалось на 16.06.2021; ухвалою від 16.06.2021 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 22.07.2021.

Судове засідання 22.07.2021 за задоволеним клопотанням позивача мало відбутися в режимі відеоконференції, однак представник позивача з`явився до приміщення Господарського суду Запорізької області особисто.

Після усунення причин перерви у судовому засіданні 22.07.2021 - повідомлення про мінування приміщення суду - представник позивача у судове засідання не повернувся.

У судовому засіданні 22.07.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

В обґрунтування своєї позиції позивач у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на наступне: за накладною № 47058037 зі станції Ростуща Придніпровської залізниці ТОВ "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" відправило на адресу станцію Буди Південної залізниці вагони з вантажем, зазначивши в накладній у вагоні № 56427099 масу вантажу 69100 кг, у вагоні № 56451594 - 69100. В процесі перевезення вантажу на станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу та виявлено різницю в масі вантажу у зазначених вагонах, здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що 15.10.2020 складений комерційний акт № 453603/130. Згідно акта загальної форми станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці від 15.10.2020, навантаження насипом, нижче бортів 0,6 - 0,8 м; виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем накладній. У вагоні № 56427099 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 69100 кг, в комерційному акті: брутто - 91000 кг, тара з документа 23200 кг, нетто - 67800 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 1300 кг. У вагоні № 56451594 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 69100 кг, в комерційному акті: брутто - 90650 кг, тара з документа 23300 кг, нетто - 67350 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 1750 кг. У зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 47058037 маси вантажу у вагонах №№ 56427099, 56451594, позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 42100,00 грн. Посилаючись на приписи ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив. За доводами відповідача, позивачем не надано доказів настання або можливості настання негативних наслідків, спричинених невірним зазначенням ТОВ «МКК № 3» у перевізному документі (накладній) маси нетто, яка фактично становила менше від вказаної, доказів створення цим небезпеки на залізничному транспорті, спричинення збитків залізниці чи іншим учасникам господарських відносин. Перед відправкою вантажу він був зважений ТОВ «МКК № 3» на власних вагонних вагах модифікації СКІФ АВК, що підтверджується: актом-специфікацією; протоколом зважування вагонів по відправці; технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) № 65 (ваги своєчасно пройшли огляд-перевірку та придатні для зважування вантажів, що перевозяться залізничним транспортом). Відповідач звернув увагу, що до матеріалів справи долучений витяг з технічного паспорту ЗВВТ № 6 вагонних вагів станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці, власник ЗВВТ - Дніпровська дирекція залізничних перевезень, термін експлуатації яких подовжено лише до 15.05.2020 (п. п. 6, 8 Технічного паспорту), отже, на дату зважування - 15.10.2020 строк експлуатації вагів сплив, і будь які їх заміри (показання) є неналежними та недостовірними. Крім того, для зважування при завантаженні вантажу та при перевірці ваги на станції призначення використані різні типи вагів, що є порушенням п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644. Також відповідач вказав на те, що у комерційному акті № 453603/130 від 15.10.2020 не має відмітки станції призначення, що є обов`язковим. Вважає що комерційні акти є недопустимими доказами, оскільки складені з порушенням Правил складання актів . Крім того, п. 10 Правил прийняття вантажу та п. 22 Правил видачі вантажів та 22 Правил видачі вантажів застосовуються на станціях відправлення та призначення, а не на транзитній станції. Просив в позові відмовити.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до п. 6.2 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» та ч. 4 п. 21 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 № 01-8/917, штраф, нарахований у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків. Щодо заперечень відповідача стосовно вагів, на яких здійснювалось контрольне зважування, позивач зазначив, за висновком діагностичного обстеження від 15.05.2020 № 01402/ВВ.2020 термін експлуатації цих вагів подовжений до 15.05.2023. Щодо комерційного акту №453603/130/1 від 15.10.32020 позивач зазначив, що його підписано начальником станції ОСОБА_6, заступником начальника станції ОСОБА_7 та комерційним агентом ОСОБА_1, повноваження яких підтверджуються відповідними посадовими інструкціями та наказами. Звертає увагу, що по прибутті на станцію призначення спірних вагонів працівниками станції призначення Буди Південної залізниці у відповідності до п. 12 Правил складання актів в комерційному акті зроблено відмітку про те, що різниці проти даних комерційного акту не виявлено.

Від відповідача судом отримані заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими відповідач наполягає на ненадання позивачем належних доказів наявності підстав для покладення на відповідача штрафу за недостовірність зазначення у перевізному документі маси вантажу. Звернув увагу на те, що надана позивачем до позовної заяви копія Технічного паспорту не містила відмітки про подовження терміну їх експлуатації, а з`явилась ця відмітка після надання відзиву на позов. Також відповідач відзначив, що позивачем не надано аргументів щодо оцінки комерційного акту як доказу у справі з огляду на його складення на проміжній станції.

Позивач в письмових поясненнях від 12.03.2021 заперечив доводи відповідача щодо невідповідності вагів, на яких здійснювалось зважування, та комерційного акту, посилаючись на висновок діагностичного обстеження від 15.05.2020 та те, що на станції призначення перевірка стану вантажу та його маси здійснювалась повноважними представниками залізниці за участі представника вантажоодержувача, підписи яких підтвердили лише відомості, зафіксовані на станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці.

Клопотанням про долучення доказів від 09.06.2021 позивач надав до матеріалів справи копії - посадових інструкцій на агента комерційного ОСОБА_5, розпорядження № 34 від 20.12.2019, посадових інструкцій агента комерційного ОСОБА_2 та начальника станції ОСОБА_8, наказу № 68 від 16.04.2015, технічного паспорту на ваги станції Основа Південної залізниці.

Після закриття підготовчого засідання 07.07.2021 позивачем надано клопотання про долучення доказів, а саме: копії довідки від 14.06.2021 № ДН-2-05-10/283 щодо відсутності у штатному розкладі по станціям Мерефа та Буди посади начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи). Клопотання позивача судом задоволено.

Від відповідача 13.07.2021 надійшли письмові пояснення по суті наведених позивачем заперечень на відзив щодо повноважень у працівників позивача, якими складений акт загальної форми від 15.10.2020, та порушень, які допущені при складанні комерційних актів № 453603/130 та № 453603/130/1.

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Під час розгляду даної справи через введення карантинних обмежень судом застосовувались положення Закону України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, суд вирішив за доцільне розглянути справу у судовому засіданні 22.07.2021 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року зі станції Ростуща Придніпровської залізниці товариство з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" здійснило відправку вагонів згідно залізничної накладної № 47058037 на станцію Буди Південної залізниці, зазначивши в накладній у вагоні № 56427099 масу вантажу 69100 кг, у вагоні № 56451594 - 69100 кг. У накладній зазначено: «назва вантажу щебінь гранітний фракції 10/20; щебінь гранітний 20/40; насипом». У графі 26 залізничної накладної зазначено спосіб визначення маси: на вагонних вагах (150 т) вантажовідправника.

На проміжній (транзитній) станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці, у присутності осіб: агента комерційного ОСОБА_1, ОВР ОСОБА_3 15.10.2020 складений акт загальної форми № 4312, в якому зазначено що по прибуттю поїзда вагони за накладною №47058037 (щебінь гранітний) оглядались в комерційному та технічному стані, виявлено навантаження нижче бортів 0,6-0,8 м, хвилеподібні, без виїмок та поглиблень, не марковані; вагони технічно справні, люки закриті, течі вантажу не має, вагони будуть подаватись на неелектрифіковану колію для контрольного зважування.

При контрольному зважуванні на цій станції (проміжна (транзитна) станція Синельникове-1 Придніпровської залізниці) у присутності осіб: агента комерційного ОСОБА_1, ОВР ОСОБА_3, ВОХР ОСОБА_4 15.10.2020 складений акт загальної форми № 4315, в якому зазначено, що проведена перевірка маси вантажу, що слідує за залізничною накладною № 47058037 і у вагонах № 56427099 та № 56451594 виявлено, що фактична маса вантажу менше ніж зазначено у документі на 1300 кг та 1750 кг відповідно; навантаження у вагонах відповідає акту з/ф №4312 від 15.10.2020; у вагонах глухі торцеві стінки; вагони технічно справні.

На підставі вищевказаних актів загальної форми № 4312, 4315, 15.10.2020 здійснено контрольне зважування у статичному режимі вагонів №№ 56427099, 56451594, про що складено комерційний акт № 453603/130. З зазначеного акту вбачається, що виявлено невідповідність маси вантажу натурою з даними зазначеними у перевізному документі менше на 1300 кг та 1750 кг відповідно:

- «Розділ «Д» Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку. По документу значиться насипом щебінь гранітний фракції 10/20, щебінь гранітний фракції 20/40, в вагоні № 56451594 тара 23200 кг, нетто 69100 кг, в вагоні № 56451594 тара 23300 кг, нетто 69100 кг. Фактично виявлено: насипом щебінь гранітний в вагоні № 56427099 брутто 91000 кг, тара з документа 23200 кг, нетто 67800 кг, що менше даних вказаних в документі на 1300 кг; в вагоні №56451594 брутто 90650 кг, тара з документа 23300 кг, нетто 67350 кг, що менше даних вказаних в документі на 1750 кг. Навантаження у вагоні нижче бортів 0,6-0,8 м, хвилеподібне, вантаж не маркований, без виїмок та поглиблень, вагони технічно справні, люки щільно закриті, течі вантажу не має. При зважуванні та огляді були присутні агент комерційний ОСОБА_1 , ОВР ОСОБА_3, ВОХР станції Синельникове-1 ОСОБА_4 Посада НВР в штатному розкладі не передбачена.». Акт підписаний начальником станції ОСОБА_6, заступником начальника станції ОСОБА_7, агентом комерційним ОСОБА_1

Також 15.10.2020 на підставі актів загальної форми № 4312, 4315 складений комерційний акт № 453603/130/1, зміст якого ідентичний комерційному акту № 453603/130, крім розділів Е та Є: «Розділ «Е» Висновок експертизи: під час перевірки вантажу різниці проти акту не виявлено; розділ «Є» Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції: штамп «Буди Півд. 449701», начальник станції ОСОБА_6, заступник начальника станції ОСОБА_7 агент комерційний ОСОБА_1».

Комерційний акт №453603/130/1 підписаний агентом комерційним ОСОБА_5, агентом комерційним ОСОБА_2 та начальником станції Мерефа ОСОБА_8

Позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, у зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 47058037 вагони №№ 56427099, 56451594 нарахував відповідачу штраф у розмірі 42100,00 грн. (з розрахунку: провізна плата за вагон за всю відстань перевезення 4210,00 грн. х 2 х 5).

Відповідач доказів добровільної сплати зазначеного штрафу на час розгляду справи суду не надав.

Порушення вантажовідправником вимог щодо правильності заповнення перевізних документів стало підставою для звернення залізниці до суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, заслухавши представника позивача, суд визнав позовні вимоги такими, що не підлягають з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Приписами Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з частиною 1 статті 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (частина 5 статті 306 ГК України). Відповідні положення містить стаття 908 ЦК України.

Відповідно до частини 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити у договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, права й обов`язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України "Про залізничний транспорт".

За змістом статей 2, 8 Закону України "Про залізничний транспорт" умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (з наступними змінами і доповненнями), відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

За змістом статті 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (стаття 24 Статуту залізниць України).

Відповідно до пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14.10.2014 № 513) (далі - Правила) відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Як визначено статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В частині четвертій статті 52 Статуту залізниць України зазначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Отже, за змістом положень статей 6, 118, 122, 129 Статуту залізниць України допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Як вбачається з матеріалів справи, на проміжній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці 15.10.2020 складені акт загальної форми № 4312 (підписаний агентом комерційним ОСОБА_1 та ОВР ОСОБА_3) та акт загальної форми № 4215 (підписаний агентом комерційним ОСОБА_1 , ОВР ОСОБА_3, ВОХР залізниці ОСОБА_4). На підтвердження наявності відповідних повноважень агента комерційного ОСОБА_1 позивачем надано посадову інструкцію від 28.12.2018. Проте, жодний з наданих позивачем документів не містить інформації про наявність повноважень у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на здійснення зважування (перевірки) вантажу та складання актів загальної форми за результатами такої перевірки.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує комерційними актами від 15.10.2020: №453603/130, який містить підписи агента комерційного ОСОБА_1 , начальника станції Синельникове-1 ОСОБА_6 та заступника начальника станції ОСОБА_7, та №453603/130/1, який підписаний агентом комерційним ОСОБА_5 , агентом комерційним ОСОБА_2 та начальником станції Мерефа ОСОБА_8, а також містить підпис одержувача вантажу.

Суд звертає увагу, що в комерційному акті № 453603/130 розділи «Е» та «Є» не заповнені, а комерційний акт № 453603/130/1 в розділах «Е» та «Є» містить відмітки, що під час перевірки вантажу різниці проти акту не виявлено (розділ «Е»); штамп «Буди Півд. 449701», начальник станції ОСОБА_6 , заступник начальника станції ОСОБА_7 агент комерційний ОСОБА_1 (розділ «Є»). При цьому, розділ «Е» не підлягав заповненню, оскільки експертиза не призначалась.

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Пунктом 12 Правил складання актів визначено, що якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Матеріали справи свідчать, що для зважування при завантаженні вантажу та при перевірці ваги вантажу на проміжній станції Синельникове-1 використані різні типи вагів. Відповідач використав вагонні ваги статичні тензометричні, які згідно технічного паспорта передбачають швидкість пересування на вагах під час руху 5 км/год., а без зважування - 5 км/год. Позивач використав при перевірці ваги вантажу 150 тонні вагонні ваги розташовані - колія № 25 ст. Синельникове-1. З технічного паспорта цих вагів вбачається, що швидкість пересування на вагах під час зважування 0 км/год., а без зважування - не більше 3 км/год.

Відтак, сторони для зважування вантажу застосували різні типи вагів, які вимагають дотримання різних методик зважування.

При цьому пункт 10 Правил приймання вантажів та пункт 22 Правил видачі вантажів застосовуються на станції відправлення та призначення, а не на транзитній станції.

Вагони з вантажем відправлені відповідачем зі станції Ростуща Придніпровської залізниці до пункту призначення станції Буда Південної залізниці.

Отже, в даному випадку приписи пункту 10 Правил приймання вантажів та пункту 22 Правил видачі вантажів поширюють свою дію на станцію відправлення Ростуща Придніпровської залізниці та на станцію призначення Буди Південної залізниці.

Як зазначено вище, станція Синельникове-1 є проміжною, фактично транзитною станцією, на якій здійснювалося контрольне переважування, тому в цьому разі підлягає застосуванню правило, зафіксоване у п. 12 Правил складання актів щодо перевірки (зважування) на станції призначення і в разі відсутності розбіжностей з актом на попутній станції відповідної відмітки в розділі "Є".

Результати контрольного зважування на проміжній станції Синельникове-1 відображені у витязі з Книги обліку контрольного зважування та перевірки кількості вантажу у вагоні, що є підтвердженням здійснення зважування.

В клопотанні від 09.06.2021 позивач зазначав, що на станції Буди Південної залізниці відсутні вагонні ваги, тому зважування проводилось на станції Основа Південної залізниці.

Представник позивача у судових засіданнях надав пояснення щодо фактичних обставин переважування вантажу на станції прибуття, з яких судом встановлено наступне. По прибуттю вантажу на станцію прибуття Буди Південної залізниці, у зв`язку з відсутністю на ній вагів, працівниками залізниці вагони, які підлягали переважуваню, були відчеплені та спрямовані на станцію Основа Південної залізниці працівником станції Мерефа, в обслуговуванні якої відповідно до наказу № 68 від 16.04.2015 знаходиться станція Буди.

Однак, станція Основа Південної залізниці не є станцією прибуття (станцією видачі вантажу) і знаходиться на маршруті слідування, тому також вважається проміжною (попутною) станцією.

Жодним з нормативно-правових актів, якими обґрунтовувались позовні вимоги, не передбачено можливість здійснення залізницею повторної проміжної перевірки (зважування) вантажу і призначати її як перевірку на станції призначення.

Не надав жодних пояснень та обґрунтувань з цього приводу і присутній у судовому засіданні представник позивача.

Таким чином, в порушення п. 12 Правил складання актів та пункту 22 Правил видачі вантажів залізницею перевірку (контрольне зважування) здійснено не на станції призначення, а тому результати такої перевірки не можуть вноситись в комерційний акт.

Крім того, до матеріалів справи на підтвердження здійснення контрольного зважування надано лише бланк з Книги обліку зважування та перевірки кількості вантажу у вагоні по станції Основа Південної залізниці (ф. ГУ-78), який не містить результатів зважування. За поясненнями представника позивача у судовому засіданні, результати зважування в електронній формі зберігаються шість місяців, тому надати їх не було можливості.

Наведе свідчить про невідповідність складених представниками позивача комерційних актів положенням пунктів 9, 12 Правил складання актів, що позбавляє їх статусу носіїв доказової інформації на підтвердження заявлених позовних вимог.

Доводи відповідача відносно не надання позивачем доказів на підтвердження повноважень осіб, яким складені та підписані комерційні акти суд відхиляє.

На підтвердження наявності відповідних повноважень підписантів комерційного акта №453603/130 - агента комерційного ОСОБА_1, начальника станції ОСОБА_6 та заступника начальника станції ОСОБА_7 позивачем надано посадову інструкцію від 28.12.2018, посадову інструкцію від 19.04.2017 та наказ № 102 від 25.02.2020, відповідно.

Повноваження підписантів акта №453603/130/1 - агента комерційного ОСОБА_5, агента комерційного ОСОБА_2 та начальника станції Мерефа ОСОБА_8 підтверджуються посадовими інструкціями від 09.09.2020, від 29.09.2020, від 28.10.2019, відповідно, та розпорядженням № 34 від 20.12.2019.

Щодо доводів відповідача, що згідно описової частини розділу «Д» комерційних актів при зважуванні та огляді були присутні агент комерційний ОСОБА_1, ОВР ОСОБА_3, ВОХР станції Синельникове-1 ОСОБА_4, а не особи, якими підписано акти, суд відзначає, що Правила складання актів таких обмежень не містять.

Заперечення відповідача відносно невідповідності вагів, на яких здійснювалось контрольне зважування, суд сприймає критично. Так, надана позивачем до позовної заяви копія Технічного паспорту вагів не містила відмітки про подовження терміну їх експлуатації, а Технічний паспорт вагів з такою відміткою з`явився вже після надання відповідачем відзиву на позов. Разом з цим, до матеріалів справи позивачем також надано копію Висновку експертизи № 014.02/ВВ-2020 за результатами технічного діагностування, тензометричних вагонних ваг ВВЭТ-150-ТД.1-ЕП2-П-С.

Крім того, в даному випадку встановлення відповідності або невідповідності вагів, на яких поводилось контрольне зважування, не впливають на висновки суду щодо допущених порушень при складанні комерційних актів.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 42100,00 грн. штрафу заявлена позивачем необґрунтовано і задоволенню не підлягає.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В даному випадку, за наведених у позовній заяві та доповненнях до неї підстав, позовні вимоги позивача не є обґрунтованими. Позивачем не доведено факт порушення відповідачем Правил оформлення перевізних документів, тому в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 04.08.2021.

Суддя В.В. Левкут