ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1468/21

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Тех Агро» (07201, Київська область, Іванківський район, смт Іванків, вул. Розважівська, будинок 136, код 40738315)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Кепітал» (07201, Київська область, Іванківський район, смт Іванків, вул. Розважівська, будинок 105/1, код 43392949)

про стягнення 71713,40 гривень

19.05.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Тех Агро» (далі по тексту ТОВ «Вік-Тех Агро»/позивач) про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Кепітал» (далі по тексту ТОВ «Ленд Кепітал»/відповідач) заборгованості за договором суборенди землі від 01.01.2020 № 2 в розмірі 71713,40 гривень, з яких: 58341,54 гривень основний борг та 13371,86 гривень пені.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що стягувана сума виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати за договором суборенди землі від 01.01.2020 № 2, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення пені.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1468/21. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

Поштове відправлення, яким суд надсилав за адресою місцезнаходження відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань ухвалу про відкриття провадження від 25.05.2021 у справі № 911/1468/21, повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду з відміткою від 03.06.2021 про невручення відповідачу, а саме за закінченням терміну зберігання.

У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Пунктом 10) частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, зокрема місцезнаходження юридичної особи.

За змістом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17 та підлягають застосуванню з огляду на ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач про розгляд справи судом повідомлений належним чином, проте, процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

Враховуючи те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2020 ТОВ «Вік-Тех Агро» (орендар) та ТОВ «Ленд Кепітал» (суборендар) укладено договір суборенди землі № 2 (далі по тексту договір), відповідно до умов якого:

- орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки (частки, паї) сільськогосподарського виробництва без зміни її цільового призначення, які розташовані на адміністративно-територіальній одиниці Шпилівської сільської ради Іванківського району Київський області зі складу невитребуваних земельних ділянок (часток, паїв) відповідно до Розпорядження Іванківської районної державної адміністрації Київської області від « 26» квітня 2017 року № 205 «Про надання в оренду земельних ділянок зі складу невитребуваних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 1.1.);

- земельні ділянки, знаходяться у користуванні орендаря у відповідності до договорів оренди землі (пункт 1.2.);

- в суборенду передаються земельні ділянки загальною площею 60,49 га (рілля) (пункт 2.1);

- нормативна грошова оцінка становить 555633,75 гривень (пункт 2.6.);

- суборендна плата вноситься суборендарем у грошовій формі в розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок в сумі 38894,36 грн, та ПДВ в сумі 7778,87 грн, що загалом складає 46673,23 грн, за кожен річний період суборенди згідно цього договору. Для оплати орендар надає суборендареві рахунок на оплату, з посиланням на цей договір. Прийняття суборендарем рахунку для оплати є остаточним погодженням сторонами порядку та розміру оплати (пункт 4.1.);

- суборендна плата сплачується щомісячно рівними частками, у розмірі 1/12 частини річної орендної плати, розмір якої встановлено в п. 4.1. цього договору, протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 4.3.);

- у разі невнесення суборендної плати у строки, визначені цим договором, нараховується пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення (пункт 4.6.).

Факт передачі ТОВ «Вік-Тех Агро» земельної ділянки у суборенду ТОВ «Ленд Кепітал» підтверджується підписаним обома сторонами актом прийому-передачі до договору від 01.01.2020.

Позивач стверджує, що ним у період з січня 2020 року по березень 2021 року на виконання умов договору виставлено відповідачу рахунки на оплату, проте відповідач всупереч умовам договору взяте на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконав, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 58341,54 гривень, що стало підставою для звернення позивача із розглядуваним позовом до суду із вимогою про стягнення з відповідача боргу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Укладений договір за своїм змістом є договором оренди та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права орендодавця, за якими орендодавець має право зокрема вимагати своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зокрема зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що суборендна плата сплачується щомісячно рівними частками, у розмірі 1/12 частини річної орендної плати, розмір якої встановлено в п. 4.1. цього договору, протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як вказує позивач та не заперечувалось відповідачем в перебігу розгляду справи, останній порушив свої зобов`язання по сплаті суборендної плати у строки встановлені п. 4.3. договору, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість у розмірі 58341,54 гривень.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів сплати коштів орендованого майна не надав, доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості не спростував.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 58341,54 гривень, а вимога позивача про стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та належить до задоволення.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 4877,82 гривень пені розрахованої за загальний період з 01.03.2020 по 17.05.2021.

Пунктом 4.6. договору сторонами погоджено, що у разі невнесення суборендної плати у строки, визначені цим договором, нараховується пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

У відповідності до положень ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, за приписами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки і, відповідно, якщо розмір пені, встановлений договором, є меншим від подвійної облікової ставки НБУ застосовується розмір пені встановлений договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 917/889/17 та від 30.01.2019 у справі № 904/631/18.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що такий є необґрунтованим, адже при нарахуванні пені за порушення відповідачем зобов`язань, позивачем не взято до уваги обмеження нарахувань передбачених приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та не враховано, що розмір пені обмежується подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

А тому судом здійснено власний розрахунок пені, з урахуванням приписів чинного законодавства та вірно визначивши періоди нарахування, судом встановлено, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача пені становить 3032,91 гривень.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача 13371,86 гривень пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 3032,91 гривень.

Відповідач в перебігу розгляду справи контррозрахунок заявленої позивачем до стягнення пені не надав, доводи позивача в цій частині не спростував.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

А саме суд приймає рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Кепітал» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Тех Агро» 58341,54 гривень основного боргу та 3032,91 гривень пені.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 1942,73 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Тех Агро» задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Кепітал» (07201, Київська область, Іванківський район, смт Іванків, вул. Розважівська, будинок 105/1, код 43392949) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вік-Тех Агро» (07201, Київська область, Іванківський район, смт Іванків, вул. Розважівська, будинок 136, код 40738315) 58341,54 гривень основного боргу, 3032,91 гривень пені та 1942,73 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 05.08.2021.

Суддя Р.М. Колесник