ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

04.08.2021 м. ХарківСправа № 922/3072/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши заяву про видачу судового наказу за заявою:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" ( 46016, м. Тернопіль, вул. Симоненка, 4, кв. 188, )
боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Брент+" (61082, м. Харків, пр. Московський, 144, оф. 206/1, )
про стягнення 101 258,10 грн.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМП ТРАНС" (далі Заявник) звернулось до господарського суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" (далі Боржник) попередньої оплати за договором поставки №4035 від 29.04.2020 в розмірі 101 258,10 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу від 02.08.2021 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 922/3072/21 та визначено до розгляду судді Прохорова С.А.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно із приписами ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, в обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що 29 квітня 2020 р. між постачальником ТОВ «БРЕНТ+» та покупцем ТОВ «ЕКСІМП ТРАНС» був укладений Договір №4035 поставки нафтопродуктів. Згідно пункту 2.1. Договору, - відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується передавати у власність покупця на умовах оптової торгівлі через пункти реалізації ПММ (окрім міст Львів та Мелітополь), а покупець зобов`язується приймати у власність ПММ та оплачувати їх вартість на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.2.3. Договору, - передача ПММ здійснюється шляхом заправки транспортних засобів покупця через Пункти реалізації (окрім міст Львів та Мелітополь), без обмеження термінів, після оплати ПММ відповідно до п. 3.2. договору на підставі електронних талонів чи паливних карт. Відповідно до п.3.2. Договору, - ціна і кількість ПММ зафіксована на момент надходження грошових коштів згідно з рахунком. Виконанням покупцем умов оплати ПММ вважається момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Покупець має право, без термінів після оплати отримати ПММ в пунктах реалізації постачальника в межах оплаченого ліміту в літрах.

Заявник вказує, що відпуск пального повинен здійснюватися відразу ж після проведення оплати, без будь-яких обмежень по строках, в межах оплаченої суми коштів.

18 червня 2021 р. згідно виставленого продавцем рахунку №271490 покупцем було сплачено 243000,00 грн. За вказані кошти продавець, згідно виставленого рахунку, мав відпустити покупцю 10000 л палива за ціною 24,3 грн./л.

Як зазначає заявник, в порушення узятого на себе зобов`язання ТОВ «БРЕНТ+» відпуск палива здійснило лише частково, реалізувавши покупцю 5833 літри. Нереалізованими із вказаного вище об`єму залишилися 4167 л=(10000-5833) на суму 101258,10 грн.=(4167x24,3). У зв`язку з цим, покупець 07 липня 2021 р. рекомендованим листом №889 з описом вкладення направив постачальнику Вимогу про негайне виконання консолідованих зобов`язань з поставки пального у об`ємом 19177 л, а випадку неможливості подальшого відпуску пального - повернути покупцю сплачені кошти у загальній сумі 466758,10 грн. (в т.ч. 101258,10 грн., що є предметом цієї заяви).

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" до суду в порядку наказного провадження про стягнення з боржника здійсненої заявником передоплати у розмірі 101258,10 грн.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Умови укладеного між сторонами договору №4035 від 29.04.2020 не встановлено обов`язку продавця щодо повернення попередньої оплати у разі нездійснення поставки товару.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що стягнення суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання за договором, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав - повернення сплаченої передоплати за непоставлений товар.

За своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не може розцінюватись як грошове зобов`язання за договором, а є лише застосуванням наслідків невиконання боржником зобов`язання за договором щодо поставки товару.

Отже, заявлена вимога про стягнення з грошових коштів у розмірі 101258,10 грн попередньої оплати за договором не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, так як заявлена до стягнення сума не є заборгованістю за договором, оскільки, за договором у боржника обов`язок поставити товар).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина друга статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись п. 8 ст. 152, ч. 2 ст. 154, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВ "ЕКСІМП ТРАНС" у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ "БРЕНТ+" 101258,10 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 04.08.2021 та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua.

Ухвалу підписано 04.08.2021 року.

Суддя С. А. Прохоров