РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/487/21
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

розглянувши справу №927/487/21, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику представників сторін)

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк",

юр. адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001,

пошт. адреса: вул. Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпро, 49094;

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія",

вул. Шевченка,буд.23, корпус Г, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська обл., 16000;

до відповідача 2: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ,

АДРЕСА_2 ;

про стягнення 26 418,10 грн

без виклику представників сторін;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 26 418,10 грн заборгованості, а саме: 26316,74 грн заборгованості за кредитом, 101,36 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.06.2021 відкрито провадження у справі № 927/487/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, заперечень на відзив.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованої кореспонденції № 400 (відповідач 1), № 280 (відповідач 2). Позивач отримав ухвалу про відкриття поводження у справі через свого представника, що підтверджується відміткою про отримання.

Позиції учасників справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачами умов Договору банківського обслуговування № б/н від 21.09.2016, а також договору поруки № Р927505242 від 06.10.2016.

Відповідач 1 та відповідач 2 у встановлені судом строки відзиву на позов не надали, проти позовних вимог не заперечили.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористалися, за таких обставин, рішення приймається за наявними матеріалами справи, на підставі ч.2 ст.178 ГПК України.

Будь яких заяв та клопотань від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: чи мали місце обставини щодо виникнення грошових зобов`язань у Відповідачів по суті спору, наявність факту прострочення грошових зобов`язань у відповідача 1, доведеність суми боргу та наявність правових підстав для застосування до Відповідачів наслідків порушення грошових зобов`язань по суті спору.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копії:

- акта звірки,

- заяви № б/н на відкриття банківського рахунку,

- договору поруки № Р927505242 від 06.10.2016,

- копія витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг»,

- розрахунку заборгованості,

- виписок по рахунках.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно -правове обґрунтування.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверська торгова компанія» шляхом підписання заяви приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування № б/н від 20.09.2016 (далі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Позивач зазначає те, що підписавши заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг разом із заявою на відкриття рахунка, відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою про відкриття поточного рахунку та карткою зі зразками підписів і відбитка печатки складають Договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Як зазначає позивач, він свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу-1 у період з 29.09.2016 по 04.05.2020 кредитний ліміт в розмірах: - 29.09.2016 - 0 грн, 29.11.2016 - 10000 грн, 20.12.2016 - 0 грн, 22.12.2016 - 10000 грн, 09.03.2017 - 10000 грн, 06.10.2017 - 15000 грн, 13.10.2017 - 20000 грн, 13.11.2017 - 90000 грн, 11.01.2018 - 120000 грн, 16.03.2018 - 120000 грн, 11.04.2018 - 30000 грн, 7.05.2018 - 50000 грн, 17.05.2018 - 55000 грн, 15.08.2018 - 20000 грн, 16.08.2018 - 55000 грн, 21.09.2018 - 65000 грн, 26.10.2018 - 130000 грн, 15.11.2018 - 190000 грн, 11.01.2019 - 190000 грн, 20.02.2019 - 75000 грн, 11.04.2019 - 100000 грн, 14.06.2019 - 0 грн, 15.06.2019 - 100000 грн, 30.10.2019 - 0 грн, 04.11.2019 - 80000 грн, 08.11.2019 - 200000 грн, 15.11.2019 - 200000 грн, 23.12.2019 - 85000 грн, 17.01.2020 - 85000 грн, 21.03.2020 - 20000 грн, 04.05.2020 - 0 грн, що підтверджується довідкою № 60929 CNNSS09А від 13.04.2021 (а.с. 32).

На виконання умов кредитного договору позивач надав можливість відповідачу-1 використовувати кредитні кошти в межах встановлених позивачем кредитних лімітів, за наслідком чого вихідний залишок заборгованості склав 26 316,74 грн, що підтверджується відповідними виписками по рахунку відповідача.

06.10.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Кредитор) та ОСОБА_1 (далі - Поручитель) укладено договір поруки № Р927505242 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія" зобов`язань за угодами приєднання до:

1.1.1. розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Угода-1) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2. "Угоди 1" - 30 % річних для договорів забезпечених порукою, 34% річних для договорів незабезпечених порукою;

за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3. "Угоди 1" - 60 % річних для договорів забезпечених порукою, 68% річних для договорів незабезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17. "Угоди 1" в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.4. "Угоди 1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 10 000,00 грн.

1.1.2. розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Угода-2) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

за період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2. "Угоди 2" - 64 % річних;

б) винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодовувати збитки у відповідності порядку та строки, визначені в "Угоді 2";

в) кредиту в розмірі 10 000 грн.

Згідно п. 1.2. договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" або "Угодою 2" в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

У випадку смерті або банкрутства Боржника за "Угодою 1" або "Угодою 2" та/або заміни Боржника внаслідок правонаступництва та/або переведення боргу на будь-яку іншу особу (нового боржника), Поручитель приймає на себе зобов`язання та згодний відповідати за виконання за "Угоди 1" і/або "Угоди 2" за Боржника, а також за будь-якого іншого боржника (нового боржника), при настанні вказаних в даному пункті обставин, в зв`язку з чим, Поручитель надає поруку перед Кредитором за виконання новим боржником зобов`язань за "Угодою 1" і/або "Угодою 2" у розмірі і порядку, визначеному умовами "Угоди 1" і/або "Угоди 2'". При цьому, будь-які додаткові узгодження з Поручителем не потрібні.

У випадку невиконання боржником зобов`язань за "Угодою 1 і/або Угодою 2", боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5. договору поруки).

Пунктом 4.1. договору поруки визначено, що сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за "Угодою 1" і/або "Угодою 2" цей договір припиняє свою дію.

Договір поруки підписано ОСОБА_1 та Банком, а також скріплено печаткою останнього.

У зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань, позивачем пред`явлено до стягнення 26 316,74 грн заборгованості за кредитом, 101,36 грн заборгованості по комісії за користування кредитом.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Підписавши 20.09.2016 заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, про відкриття рахунку, відповідач-1 приєднався і зобов`язався виконувати умови, викладені в заяві, що фактично складають договір кредиту в цілому.

Таким чином, укладений між позивачем та відповідачем-1 договір є підставою для виникнення у них господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу статей 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, на підставі умов кредитного договору б/н від 20.09.2016 позивач надавав відповідачу-1 кредитні кошти в межах кредитного ліміту і, як свідчить довідка № 60929 CNNSS09А від 13.04.2021 про розмір встановлених кредитних лімітів та виписки за період з 21.09.2016 по 07.04.2021, відповідач-1, отримуючи кредитні кошти, допустив виникнення заборгованості в сумі 26 316,74 грн щодо повернення зазначених коштів Банку.

На підставі п. 3.2.1.4.4. «Умов», відповідно до якого Клієнт сплачує Банку комісію за використання Ліміту відповідно до п. .п. 3.2.1.1.6.,3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 101,36 грн комісії за користування кредитом.

Отже, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині повернення кредитних коштів за договором від 21.09.2016, сплати комісії, послався на "Умови та правила надання банківських послуг".

Названим документом, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці "Умови та правила надання банківських послуг", тарифи банку розумів відповідач 1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, до того ж вони дуже часто змінювались банком.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведених висновків суд дійшов з врахуванням правової позиції озвученої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17.

Таким чином, заява про відкриття рахунку та анкета про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 21.09.2016, підписана ТОВ «Новгород-Сіверська торгова компанія», не містять відсоткової ставки і розміру комісії.

Отже, суд вбачає недоведеними та необґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Новгород-Сіверська торгова компанія» 101,36 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Приватбанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми коштів в розмірі 26 16,74 грн.

Щодо вимог позивача до відповідача-2 про солідарне стягнення заборгованості, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Разом з тим, оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та II кн. 5 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести, зокрема визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо.

Аналогічна правова позиція щодо істотних умов договору поруки наведена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 р. по справі № 922/2913/18.

Судом встановлено, що предметом договору поруки від 06.10.2016 № Р927505242, який був укладений з ОСОБА_1 , є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ "Новгород-Сіверська торгова компанія" зобов`язань за угодами приєднання до розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг (Угода -1) та до розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг (Угода -2).

З системного аналізу всіх умов вказаного договору поруки не вбачається, яке ж саме основне зобов`язання забезпечене порукою, реквізити основного договору, оскільки з наданого договору неможливо встановити ані правочин, який як основне зобов`язання забезпечене порукою, ані поточний рахунок, на який надається послуга кредитного ліміту. Лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.

Оскільки аналіз змісту договору поруки не дозволяє встановити дійсний зміст основного зобов`язання забезпечене порукою, то у даній справі підлягає застосуванню тлумачення "contra proferentem" (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 р. у справі № 753/11000/14-ц; постанові Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 910/3570/18.

Отже, із застосуванням даного принципу тлумачення умов договору, ризик настання негативних наслідків покладається на сторону договору, яка передбачила таку умову договору, що не конкретизувала включення до предмета поруки умови щодо основного зобов`язання забезпечені порукою.

За таких підстав, суд не погоджується з твердженнями позивача, що договір поруки від 06.10.2016 № Р927505242 укладено саме в забезпечення виконання зобов`язань за договором від 20.09.2016, як таким, що жодним чином не узгоджений сторонами договору поруки та матеріалами справи не підтверджені, а відтак суд позбавлений можливості встановити, які саме первинні зобов`язання забезпечені порукою.

Отже, умови укладеного між позивачем та відповідачем-2 договору поруки від 06.10.2016 № Р927505242 у сукупності з відсутністю в матеріалах справи доказів, що підтверджують факт надання згоди відповідачем-2 на забезпечення виконання зобов`язань саме за договором № б/н від 20.09.2016, спростовують твердження позивача щодо наявності солідарного обов`язку відповідача-2 сплати заборгованості за кредитом у сумі 26 316,74 грн та комісії в сумі 101,36 грн.

Доводи позивача щодо визначення всіх необхідних умов в договорах поруки визнаються судом необґрунтованими, оскільки спростовуються змістом долученого до матеріалів справи договору поруки від 06.10.2016 № Р927505242.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія" є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в сумі 26 316,74 грн.

В частині стягнення 101,36 грн заборгованості по комісії за користування кредитом позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги положення ст. ст.73,74,86 ГПК України, враховуючи об`єктивну неможливість ідентифікувати які саме зобов`язання та за яким первинним кредитним правочином забезпечені порукою, суд дійшов висновку, що вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки вимога до Відповідача-2 не доведена належними та допустимими доказами та задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, судові витрати в сумі 2261,29 грн підлягають стягненню з відповідача-1 на користь Позивача.

Судовий збір в сумі 8,71 грн покладається на Позивача.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", код 14360570 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверської торгової компанії", код 36300566, ОСОБА_1 , про солідарне стягнення 26 418,10 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія", вул. Шевченка 23, корп.Г, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, код 36300566 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код 14360570, 26 316,74 грн заборгованості за кредитом, 2 261,29 грн судового збору.

3. В решті позову в частині стягнення 101,36 грн заборгованості по комісії відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен