Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/438/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Трохимчук І.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Штундюк О.А., ордер серія ЖТ №050248 від 09.06.2021;

Вакулюк Р.А., голова фермерського господарства, витяг з ЄДР;

від відповідача: Лужних Л.В. дов. №04-26/2862 від 21.12.2020;

від третьої особи: не з`явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фермерського господарства "Добробут-В"

до Брусилівської селищної ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Нові Озеряни"

про визнання рішення сесії селищної ради протиправним та його скасування

Фермерське господарство "Добробут-В" звернулося до господарського суду з позовом до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення №243 від 24.03.2021 сьомої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання "Про оренду земельних ділянок", згідно якого вирішено передати ТОВ "Агро Нові Озеряни" в користування на умовах договору оренди землі земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані земельні частки (паї) із земель колишнього КСП "Жовтень" Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 37,5264га.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що земельні ділянки, вказані в пункті 2 даного рішення, перебувають в оренді у позивача на підставі договорів, строк дії яких не закінчився.

В якості правових підстав позову позивач вказує Закон України "Про оренду землі" та Земельний кодекс України.

Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.06.2021. Крім того, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Нові Озеряни".

Ухвалою суду від 01.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/438/21 до судового розгляду по суті; призначено судове засідання на 22.07.2021.

Представники позивача в судовому засіданні 22.07.2021 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зауважили, що договори оренди земельних ділянок, які є предметом оспорюваного рішення, були зареєстровані у Соболівській сільській раді.

Представник відповідача в засіданні суду 22.07.2021 проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що згідно чинного законодавства право користування земельною ділянкою в орендаря виникає виключно з моменту державної реєстрації такого права. Подав письмове заперечення щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, в судове засідання 22.07.2021 не з`явився.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У матеріалах справи міститься ряд аналогічних договорів оренди землі від 20.05.2015, укладені між Фермерським господарством "Добробут-В" (орендар, позивач) та Брусилівською районною державною адміністрацією (орендодавець), а саме:

- №2 (предметом договору є земельні ділянки загальною площею 3,6922га, кадастрові номери :02:000:0179, :02:000:0180);

- №3 (предметом договору є земельні ділянки загальною площею 4,9722га, кадастрові номери :02:000:0182, :02:000:0186);

- №5 (предметом договору є земельна ділянка загальною площею 3,8462га, кадастровий номер :02:000:0184);

- №6 (предметом договору є земельна ділянка загальною площею 5,1010га, кадастровий номер :02:000:0185);

- №7 (предметом договору є земельна ділянка загальною площею 5,6111га, кадастровий номер :02:000:0187);

- №8 (предметом договору є земельна ділянка загальною площею 3,1600га, кадастровий номер :03:000:0305);

- №9 (предметом договору є земельна ділянка загальною площею 4,0505га, кадастровий номер :03:000:0309);

- №11 (предметом договору є земельна ділянка загальною площею 4,5358га, кадастровий номер :03:000:0306);

- №12 (предметом договору є земельна ділянка загальною площею 2,5734га, кадастровий номер :02:000:0183) (далі - Договори) (а.с. 10-13, 15-18, 20-23, 25-28, 30-33, 35-38, 40-43, 45-48, 50-53).

Відповідно до п.1 розділу "Об`єкт оренди" цих договорів в оренду передається відповідна земельна ділянка на території Соболівської сільської ради.

Договір укладений на 7 (сім) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.1 розділу вказаних договорів "Строк дії договору").

За змістом розділу договорів "Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду" передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі розпорядження голови Брусилівської селищної райдержадміністрації №100 від 12.05.2015. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Як вбачається з самих договорів, вони зареєстровані у Соболівській сільській раді, про що вчинено записи від 30.06.2015. На підставі цього, сторонами 20.05.2015 підписано відповідні акти приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 14, 19, 24, 29, 34, 39, 44, 49, 54).

20.05.2019 між Брусилівською районною державною адміністрацією (первісний орендодавець), Брусилівською селищною радою (новий орендодавець, відповідач) та Фермерським господарством "Добробут-В" (орендар) укладено додаткові угоди про заміну сторони договорів оренди землі №2, №3, №5, №6, №7, №8, №9, №11, №12 від 20.05.2015, за умовами яких Новий орендодавець стає стороною вказаних договорів оренди землі є повним правонаступником первісного орендодавця стосовно його прав та обов`язків за цими договорами (а.с. 67-75).

Варто зазначити, що в матеріалах справи міститься рішення №243 від 24.03.2021 сьомої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання "Про оренду земельних ділянок" (а.с. 8-9), п.2 якого вирішено передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Нові Озеряни" (третя особа) в користування на умовах договору оренди землі земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані земельні частки (паї) із земель колишнього КСП "Жовтень" Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 37,5264га.

При цьому, слід зауважити, що у вказаному рішенні зазначено земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:0179, :02:000:0180; :02:000:0182, :02:000:0186; :02:000:0184; :02:000:0185; :02:000:0187; :03:000:0305; :03:000:0309; :03:000:0306; :02:000:0183, тобто, земельні ділянки, які є предметом договорів оренди землі від 20.05.2015, укладені між позивачем на відповідачем.

Фермерське господарство "Добробут-В" посилається на те, що договори оренди землі від 20.05.2015 є діючими, а тому вважає, що Брусилівська селищна рада неправомірно передала в оренду вказані вище земельні ділянки ТОВ "Агро Нові Озеряни", у зв`язку з чим, звернулося до господарського суду з позовом до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення №243 від 24.03.2021 сьомої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання "Про оренду земельних ділянок", згідно якого вирішено передати ТОВ "Агро Нові Озеряни" в користування на умовах договору оренди землі земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані земельні частки (паї) із земель колишнього КСП "Жовтень" Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 37,5264га.

2. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення (ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

За змістом ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно п.а) ч.1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Згідно ч.1 ст.13, ч.1, 2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

Згідно з положеннями ст.14 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній станом на день укладення договорів оренди землі від 20.05.2015) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст.17 цього Закону).

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній станом на день укладення договорів оренди землі від 20.05.2015), право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній станом на день укладення договорів оренди землі від 20.05.2015) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Частина 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право оренди земельної ділянки.

Судом зазначалося вище, за змістом розділу договорів про оренду землі від 20.05.2015 "Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду" передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі розпорядження голови Брусилівської селищної райдержадміністрації №100 від 12.05.2015. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Як вбачається з самих договорів, вони були зареєстровані у Соболівській сільській раді, про що вчинено записи від 30.06.2015. На підставі цього, сторонами 20.05.2015 було підписано відповідні акти приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 14, 19, 24, 29, 34, 39, 44, 49, 54). Проте, державної реєстрації права оренди земельних ділянок позивачем не здійснено, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Варто зазначити, що договір оренди землі є консенсуальним договором (орендодавець зобов`язаний передати, а не передає), який встановлює такі базові права сторін: 1) для орендаря: право вимагати передання йому у володіння та користування земельну ділянку; 2) для орендодавця: право на оренду плату; право вимагати використання ділянки відповідно до договору та законодавства. Розмежовувати слід момент укладення договору оренди і момент виникнення речового права, який пов`язаний з моментом його державної реєстрації.

З моменту державної реєстрації права оренди вважається, що ділянка передана орендарю і у орендаря виникає речове право (ст.17 Закону України "Про оренду землі" прямо вказує на це: "Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом").

У проміжку між укладенням договору і переданням орендарю земельної ділянки (реєстрація речового права) договір діє, а у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами.

З моменту реєстрації речового права оренди орендар може захищати його речово-правовими способами захисту, тобто від третіх осіб (вимагати усунення сторонньою особою перешкод у користуванні тощо) (ст.396 Цивільного кодексу України).

Позивач у позові посилається на добросовісність його поведінки як орендаря земельних ділянок загальною площею 37,5264га з огляду на те, що за весь період дії договорів оренди землі від 20.05.2015 ним здійснювались вчасно орендні та загальнообов`язкові платежі. Водночас, зазначає про суперечливу поведінку Брусилівської селищної ради, яка, на думку позивача, достеменно знаючи про факт укладення 20.05.2015 останнім договорів оренди щодо спірних земельних ділянок та його реальне виконання, отримуючи за ним відповідні платежі, Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Нові Озеряни" пунктом 2 рішення №243 від 24.03.2021 передала в користування на умовах договору оренди землі вказані земельні ділянки.

Як вже мотивовано судом, право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Саме з цього моменту починають діяти права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення (підписання) договору.

Проте, державної реєстрації права оренди земельних ділянок позивачем не здійснено, і такі докази в матеріалах справи відсутні, про суд також зазначав вище.

Суд зазначає, що саме для недопущення подібних випадків законодавцем впроваджена процедура державної реєстрації, у тому числі права оренди. Дана процедура, перш за все слугує практичному втіленню принципу правової визначеності, шляхом створення правового механізму передбачуваності (очікуваності) суб`єктом господарсько-правових відносин правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам.

Додатково суд констатує, що чинне законодавство не передбачає алгоритму дій орендодавця у разі, коли орендар не вчиняє дії щодо реєстрації права оренди.

Отже, не здійснивши державну реєстрацію права оренди на спірні земельні ділянки загальною площею 37,5264га, тим самим не дотримавшись вимог чинного законодавства, позивач прийняв на себе всі пов`язані з цим негативні наслідки, в тому числі, невизнання державою та третіми особами права оренди на вказану земельну ділянку за позивачем.

Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Розумність строку вчинення особами певних дій суд має визначити виходячи з встановлених судом обставин кожної конкретної судової справи, і виходячи із встановлених фактичних обставин зробити висновок щодо добросовісності та/або недобросовісності сторін договору.

Таким чином, у будь-якому випадку сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Недобросовісну поведінку може становити, зокрема, необґрунтована бездіяльність щодо реєстрації права оренди, що і має місце у даному випадку, з огляду на те, що протягом тривалого часу (з грудня 2015 року) позивач право оренди так і не зареєстрував. У разі, якщо особа (позивач) уклавши договір оренди зволікає з реєстрацією свого речового права, то така бездіяльність не може вважатися розумною і особа цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі.

За викладених обставин, позивачем не доведено правомірність його поведінки та порушення його прав внаслідок прийняття відповідачем оспорюваного рішення за відсутності виникнення в позивача прав на спірні земельні ділянки загальною площею 37,5264га згідно чинного законодавства.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

3. Висновок господарського суду за результатами розгляду справи.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

4. Розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.4 ч.1 ст.129 ГПК України).

Зважаючи на викладене, зокрема, відмову в задоволенні позову, сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись статтями 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.08.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу (рек.) на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу (рек.) та на електронну пошту

4 - третій особі ТОВ "Агро Нові Озеряни" - 12620, Житомирська обл., Брусилівський р-н, село Нові Озеряни, вул.Коротюків, будинок 19А та на електронну пошту