РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2021Справа № 910/4568/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДАНКО"
до1) Антимонопольного комітету України в особі Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель 2) Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації
треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача-2: 1) Приватне підприємство "Автомагістраль"; 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Будстандарт ЛТД"
провизнання протиправними та скасування індивідуальних актів
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Калачик В.В. - представник за довіреністю;

від відповідача-1: Михальчук Н.О. - представник за довіреністю;

від відповідача-2: Макарчук В.І. - представник за довіреністю;

від третіх осіб: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/4568/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНКО" до Антимонопольного комітету України в особі Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації відповідно до якого просить про визнання недійсними та скасування індивідуальних актів.

Ухвалою суду від 14.05.2021 відкладено підготовче засідання на 11.06.2021 та залучено до участі в справі третіми особами без самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство "Автомагістраль" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будстандарт ЛТД".

06.05.2021 Антимонопольним комітетом України заявлено про закриття провадження у справі в частині вимог до Комітету.

Відповідно до ухвали суду від 11.06.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 09.07.2021.

24.06.2021 відповідачем-1 на виконання вимог суду подано письмовий відзив на позовну заяву.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 30.07.2021.

28.07.2021 через загальний відділ діловодства суду від третьої особи-1 надійшла заява про розгляд справи без участі її уповноваженого представника.

Безпосередньо в судовому засіданні 30.07.2021 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача-1 просив закрити провадження у справі в частині заявлених до нього вимог.

Представник відповідача-2 проти позову заперечував у повному обсязі та надав усні пояснення.

У судовому засіданні 30.07.2021 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації (далі також - Департамент, замовник) як замовником, який здійснює закупівлі відповідно до п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VII (далі також - Закон № 922), керуючись абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 922, через авторизований електронний майданчик у електронній системі закупівель, опубліковано наступні оголошення про проведення процедур закупівель з конкурентних процедур, у формі відкритих торгів, а саме:

1) 23.10.2020 о 17:16 год: "Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С061602 Ходорків-Мохначка, через Липки, Криве, Корнин, Білки на ділянці км 4+000 - км 8+000, Житомирська область" (ДК 021:2015 (СРV) - 45230000-8- Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь). Ідентифікатор закупівлі в мережі Prozorro: UA-2020-10-23-011751-а. Очікувана вартість закупівлі - 37 235 370, 00 грн (далі також - Закупівля № 1, Закупівля С061602);

2) 30.10.2020 о 12:45 год: "Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С061316 ст. Новоград-Волинський ІІ - Немильня, через Барвинівку, на ділянці км 0+000 - км 8+790, Житомирська область" (ДК 021:2015 (СРV) - 45230000-8- Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь). Ідентифікатор закупівлі в мережі Prozorro: UA-2020-10-30-003619-с. Очікувана вартість закупівлі - 84 571 218, 00 грн (далі також - Закупівля № 2, Закупівля С061316);

3) 10.11.2020 о 17:04 год: "Реконструкція автомобільної дороги загального користування місцевого значення С060202 Суємці - Рогачив, км 0+000 - км. 11+335, Житомирської області" (ДК 021:2015 (СРV) - 45230000-8- Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь). Ідентифікатор закупівлі в мережі Prozorro: UA-2020-11-10-004037-а. Очікувана вартість закупівлі - 147 802 792, 80 грн (далі також - Закупівля № 3, Закупівля С060202).

За результатами розгляду тендерних пропозицій ТОВ "Данко" Департамент прийняв рішення, які оформлені протоколами засідань тендерного комітету № 733, № 738 та № 741 від 27.11.2020 відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України № 922 про відхилення тендерних пропозицій ТОВ "Данко" як таких, що не відповідають вимогам абз. 2 п. 1 ст. 30 Закону № 922 та кваліфікаційним критеріям, установленим статтею 16 цього Закону.

Не погоджуючись з указаними рішеннями замовника, позивач скористався правом на оскарження, передбаченим ч.ч. 2, 5, 7 абз 2 ч. 8 ст. 18 Закону № 922 та постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру плати за подання скарги та затвердження Порядку здійснення плати за подання скарги до органу оскарження через електронну систему закупівель та її повернення суб`єкту оскарження" від 22.04.2020 № 292 (далі також - Порядок № 292) та звернувся до Антимонопольного комітету України з відповідними скаргами на рішення тендерного комітету Департаменту.

Позивач у своїх скаргах повідомляв про порушення замовником порядку проведення процедури закупівлі та просив, зокрема, зобов`язати замовника скасувати рішення про відхилення тендерних пропозицій скаржника.

Колегія прийняла рішення від 29.12.2021 №№ 24067-р/пк-пз, 24068-р/пк-пз, 24069-р/пк-пз, якими було відмолено позивачу в задоволенні скарг на рішення тендерного комітету замовника.

Крім того, Департаментом прийняті рішення, якими визначено переможців закупівель з більш високими ціновими пропозиціями, щодо яких замовником опубліковано повідомлення про намір укласти договорів, а саме:

- закупівля С061602 - Протоколом засідання тендерного комітету Департаменту від 30.11.2020 № 742, переможцем процедури відкритих торгів було визначено Приватне підприємство "Автомагістраль". Остаточна пропозиція ПП "Автомагістраль" становила - 32 743 447, 70 грн;

- закупівля С061316 - Протоколом засідання тендерного комітету Департаменту від 05.01.2021 № 803, переможцем відкритих торгів було визначено ПП "Автомагістраль" Остаточна пропозиція ПП "Автомагістраль" становила - 82 071 567, 40 грн;

- закупівля С060202 - Протоколом засідання тендерного комітету Департаменту від 03.12.2020 № 758 переможцем процедури відкритих торгів було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Будстандарт ЛТД". Остаточна пропозиція ТОВ "Будстандарт ЛТД" становила - 139 328 100, 00 грн.

Після завершення вказаних вище процедур закупівель між Департаментом, ТОВ "Будстандарт ЛТД" та ПП "Автомагістраль" підписано відповідні правочини, зокрема:

- за закупівлею С061602 - договір №1-21 будівельного підряду по об`єкту "Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С061602 Ходорків - Мохначка, через Липки, Криве, Корнин, Білки, на ділянці км. 4+000 - км 8+000, Житомирська область" (ДК 021:2015 (СРV) - 45230000-8- Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) від 20.01.2021.

- за закупівлею С061316 - договір № 3-21 будівельного підряду по об`єкту "Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С061316 ст. Новоград-Волинський ІІ - Немильня, через Барвинівку, на ділянці км 0+000 - км 8+790, Житомирська область" (ДК 021:2015 (СРV) - 45230000-8- Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) від 20.01.2021;

- за закупівлею С060202 - договір № 2-21 будівельного підряду по об`єкту "Реконструкція автомобільної дороги загального користування місцевого значення С060202 Суємці - Рогачив, км 0+000 - км. 11+335, Житомирської області" (ДК 021:2015 (СРV) - 45230000-8- Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) від 06.01.2021.

Обґрунтовуючи заявлений позов ТОВ "Данко" стверджує, що рішення АМК України від 29.12.2020 № 24067-р/пк-пз, № 24068-р/пк-пз, № 24069-р/пк-пз, рішення Департаменту, оформлені протоколами засідань тендерного комітету замовника від 27.11.2020 №№ 733, 738, 741, від 30.11.2020 № 742, від 03.12.2020 № 758, від 05.01.2021 № 803 є протиправними (незаконними), прийняті без належного, неупередженого, об`єктивного і повноцінного дослідження/вивчення обставин справи (в т.ч. скарг та тендерних пропозицій Товариства, даних загальнодоступних, відкритих державних реєстрів та т.і.) та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач також зазначає, що Департаментом не дотримано, а АМК України проігноровано основні принципи здійснення публічних закупівель та недискримінації учасників, визначені ч. 1 ст. 5 Закону № 922.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Стосовно позовних вимог, заявлених до Антимонопольного комітету України в особі Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі".

Зазначеним Законом № 922 на Антимонопольний комітет України покладено функції органу оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 922, Антимонопольний комітет України як орган оскарження з метою неупередженого та ефективного захисту прав та законних інтересів осіб, пов`язаних з участю у процедурах закупівлі, утворює постійно діючу адміністративну колегію (колегії) з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель. Рішення постійно діючої адміністративної колегії (колегій) приймаються від імені Антимонопольного комітету України. Порядок діяльності постійно діючої адміністративної колегії встановлюється відповідно до Закону України "Про Антимонопольний комітет України", якщо інше не встановлено Законом.

Порядок діяльності постійно діючої адміністративної колегії встановлюється відповідно до Закону України "Про Антимонопольний комітет України", якщо інше не встановлено Законом № 922.

Частиною 23 статті 18 Закону № 922 встановлено, що рішення органу оскарження може бути оскаржене суб`єктом оскарження, замовником до окружного адміністративного суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом 30 днів з дня його оприлюднення в електронній системі закупівель.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 27 даного кодексу, яка визначає виключну підсудність, адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з телеологічного (цільового), логічного й системного тлумачення положень статей 302, 303 ГПК України і статей 13, 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", можна зробити висновок, що господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

У постановах Верховного Суду України від 17.06.2015 у господарській справі № 910/1331/14 та від 23.06.2015 у адміністративній справі № 21-688а15 зазначено, що зважаючи на положення ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, частини 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, справи зі спорів про оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України, за винятком, відповідно до положень статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішення справ щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель.

Також у постановах Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/8183/19 та від 10.12.2019 у справі № 910/8208/19 вказано, зокрема, що "справи у спорах щодо оскарження рішень органів АМК, які прийняті за наслідками розгляду скарг учасників торгів, поданих в процедурах публічних закупівель, піддягають розгляду в порядку адміністративного судочинства".

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

Закон України "Про захист економічної конкуренції" визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності.

Правові засади захисту суб`єктів господарювання і споживачів від недобросовісної конкуренції визначаються Законом України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Разом з цим, предметом спору в даній справі є, зокрема, рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель.

Зазначені рішення прийняті відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", який, як вже було зазначено вище, встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі палати Касаційного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі № 640/14645/19 висловлено позицію про те, що спори про оскарження рішення органів АМК України, які прийняті за наслідками розгляду скарг учасників торгів, поданих у процедурах публічних закупівель, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, чи укладено між замовником та учасником договір за наслідками цієї процедури.

Таким чином, спір із АМК України в даному випадку виник не з відносин пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції та до нього не можуть бути застосовані положення пункту 7 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в частині позивних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНКО" до Антимонопольного комітету України в особі Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Стосовно решти позовних вимог суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Враховуючи вимоги пункту 31 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі", тендерна документація розробляється та затверджується замовником і має містити відомості, визначені частиною 2 статті 22 Закону № 922, зокрема, один або декілька кваліфікаційних критеріїв відповідно до статті 16 цього Закону, підстави, встановлені статтею 17 Закону № 922, та інформація про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 17 Закону № 922, замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі (крім випадків, зазначених у пунктах 2, 4, 5 частини другої статті 40 цього Закону) в разі, якщо у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутня інформація, передбачена пунктом 9 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (крім нерезидентів).

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа (крім політичних партій, структурних утворень політичних партій, професійних спілок, їх об`єднань, організацій профспілок, передбачених статутом профспілок та їх об`єднань, творчих спілок, місцевих осередків творчих спілок, організацій роботодавців, їх об`єднань, адвокатських об`єднань, торгово-промислових палат, об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, релігійних організацій, державних органів, органів місцевого самоврядування, їх асоціацій, державних та комунальних підприємств, установ, організацій): прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, серія та номер паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), а також повне найменування та ідентифікаційний код (для резидента) засновника юридичної особи, в якому ця особа є кінцевим бенефіціарним власником, характер та міра (рівень, ступінь, частка) бенефіціарного володіння (вигоди, інтересу, впливу). У разі відсутності в юридичної особи кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа, вноситься обґрунтована причина його відсутності.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що термін "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)" вживається у розумінні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", а саме - кінцевий бенефіціарний власник це будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.

Кінцевим бенефіціарним власником є:

- для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);

- для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в ому числі через ланцюг контролю/володіння);

- для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічним особам, зазначеним для трастів.

Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних та юридичних осіб, траста або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.

При цьому, кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права. Зазначена норма стосується юридичних осіб, засновниками яких є юридичні особи.

Відповідно до інформації, розміщеної на веб-порталі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.11.2021 засновником ТОВ "Данко" є:

- кінцевий бенефіціарний власник (контролер) юридичної особи - Чумак Валентина Миколаївна, громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Розмір внеску до статутного фонду (грн): 0;

- ТОВ "Стройінжирінг", , країна резидентства: Україна, місцезнаходження: України, 04053, м. Київ, вул. Володимира Винниченка, 4, офіс 3. Розмір внеску до статутного фонду (грн): 1 600 000, 00.

Разом з тим, як вбачається з доводів відповідача-2 та не спростовано позивачем, відповідно до інформації, розміщеної на веб-порталі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника (контролера) її засновника, якщо засновник - юридична особа:прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), країна громадянства, місце проживання, а також повне найменування та ідентифікаційний код (для резидента) засновника юридичної особи, в якому ця особа є кінцевим бенефіціарним власником (контролером), або інформація про відсутність кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника (контролера) її засновника.

З огляду на наведені вище положення, тендерним комітетом Департаменту було правомірно відхилено тендерні пропозиції учасника ТОВ "Данко", а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню й вимоги ТОВ "Данко" похідні від вказаної вище, зокрема, про визнання протиправними та скасування рішень, оформлених протоколом, якими визначено переможців закупівель з більш високими ціновими пропозиціями, щодо яких замовником опубліковано повідомлення про намір укласти договорів, а також визнання недійсними результатів публічних закупівель №№ 1, 2, 3.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що надані відповідачем-2 докази є більш вірогідними, ніж докази надані позивачем на обґрунтування позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в частині та про відсутність підстав для задоволення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/4568/21 в частині позивних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНКО" до Антимонопольного комітету України в особі Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано 09.08.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко