ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

04.08.2021м. ДніпроСправа№ 904/6943/21

Суддя Євстигнеєва Н.М. , розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 , м. Нікополь Дніпропетровська область

до відповідача-1: Управління благоустрою інфраструктури та комунального господарства Нікопольської міської ради, м. Нікополь Дніпропетровська область

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`я", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Східний офіс Держаудитслужби, м. Дніпро

про визнання договору №108/21 про виготовлення проектно-кошторисної документації від 13.05.21 недійсним та скасування протоколу засідання тендерного комітету

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління благоустрою інфраструктури та комунального господарства Нікопольської міської ради (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`я" (відповідач-2) про:

визнання недійсним договору №108/21 про виготовлення проектно-кошторисної документації від 13.05.2021 недійсним, укладеного між Управлінням благоустрою інфраструктури та комунального господарства Нікопольської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпров`я" (виконавець);

скасування протоколу засідання тендерного комітету Управління благоустрою інфраструктури та комунального господарства Нікопольської міської ради від 16.04.2021.

Заявлені вимоги обгрунтовані порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема абзаців другого та третього пункту 1 частини першої статті 31 цього Закону.

Вирішуючи питання про прийняття зазначеного позову, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу приписів статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведеними положеннями визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Тобто, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Частинами 1-3 статті 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 20 Господарського процесуального кодексу України визначає юрисдикцію господарських судів.

Так, відповідно до п. 14 ч. 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що фізична особа може звернутися з позовом до господарського суду лише у разі, якщо розгляд такого спору у господарському суді прямо передбачено Господарським процесуальним кодексом України та відповідним законом, при цьому коло господарських спорів, у яких стороною може бути фізична особа, законом обмежене.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Як вбачається зі змісту поданої до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви, позов подано від імені фізичної особи - ОСОБА_1 , без зазначення про те, що ця особа є підприємцем або самозайнятою особою.

Таким чином, спір у даній справі не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, в яких стороною може бути фізична особа.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як витікає зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997, № 9-зп не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

За таких обставин, з огляду на зміст статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, що є підставою для відмови у прийнятті позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 6 ст. 175 ГПК України).

Частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, справи у спорах про визнання договору про виготовлення проектно-кошторисної документації від 13.05.21 недійсним та скасування протоколу засідання тендерного комітету, стороною яких (у даному випадку позивачем) є фізичні особи, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у прийнятті до розгляду позовної заяви та роз`яснює заявникові, що її розгляд належить до юрисдикції місцевого загального суду шляхом подання позовної заяви в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 4, 20, 162, 175, 233-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд , -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління благоустрою інфраструктури та комунального господарства Нікопольської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпров`я", за участю третьої особи, Східний офіс Держаудитслужби, про визнання договору №108/21 про виготовлення проектно-кошторисної документації від 13.05.21 недійсним та скасування протоколу засідання тендерного комітету.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовною заявою з аналогічними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Позовну заяву з доданими до неї документами та заяву про забезпечення позову повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 04.08.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва