ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1701/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участі представників учасників справи: позивача Сілко О.І. за самопредставництвом, відповідача-1 адвоката Лук`яненко Г.О., Гравченко І.А. за самопредставництвом, відповідача-2 адвоката Мосійчук А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Смілянської міської ради до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» (відповідач-1), Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (відповідач-2) про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Смілянська міська рада звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго (далі відповідач-1) та акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі відповідач-2) про:

визнання недійсним договору про надання місцевої гарантії № 182/1/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладеного між НАК Нафтогаз України, комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго та Смілянською міською радою;

визнання недійсним договору про надання місцевої гарантії № 182/2/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладеного між НАК Нафтогаз України, комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго та Смілянською міською радою;

визнання недійсним договору про надання місцевої гарантії № 182/3/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладеного між НАК Нафтогаз України, комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго та Смілянською міською радою;

визнання недійсним договору про надання місцевої гарантії № 182/4/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладеного між НАК Нафтогаз України, комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго та Смілянською міською радою;

визнання недійсним договору про надання місцевої гарантії № 182/5/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладеного між НАК Нафтогаз України, комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго та Смілянською міською радою;

та солідарне відшкодування судових витрат.

Позов мотивований тим, що: в листопаді 2018 року опалювальний сезон 2018-2019 років м. Сміла опинився в залежності від монопольного становища акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", який висував неприйнятні умови для постачання газу комунальному підприємству «Смілакомунтеплоенерго», а саме прийняття боргів за природний газ від іншої юридичної особи у зв`язку з чим 26.12.2018 було укладено 11 договорів переведення боргу, 5 договорів реструктуризації заборгованості та спірні 5 договорів про надання місцевої гарантії на загальну суму 62067690 грн. 42 коп. Тяжкими обставинами позивач зазначає: зрив початку опалювального періоду 2018-2019 р.р. в м. Сміла; наслідки відсутності тепла та визнання ситуації по м. Сміла надзвичайною подією; несанкціонований відбір природного газу комунальним підприємством після 15.11.2018 року внаслідок зволікання зі сторони АТ «НАК «Нафтогаз України» з укладанням з комунальним підприємством договорів на постачання природного газу. Секретар Смілянської міської ради в порушення ст.ст. 17, 18 Бюджетного кодексу України, статті 732 Господарського кодексу України; ст. 5 ЗУ Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, №1730-VIII від 03.11.2016 року погоджено договори реструктуризації та укладено спірні договори місцевої гарантії, тобто вчинені під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах, оскільки спрямовані на порушення права територіальної громади міста Сміла в особі Смілянської міської ради вирішувати питання місцевого значення, обмежують право розпоряджатися коштами громади та майном, що перебуває у комунальній власності, оскільки у територіальної громади наявний обов`язок виконання спірних договорів.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.02.2021 року.

Відповідач-1 в особі в.о. директора подав суду 26.01.2021 року відзив на позов (вх. № 1182/21 т.2 а.с. 4-5), за змістом якого підтвердив факти вказані позивачем, вказав на відсутність посилань у спірних договорах місцевої гарантії на рішення Смілянської міської ради про погодження нею укладення відповідних договорів, як і на погодження договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ, тому визнав позовні вимоги.

Відповідач-2 в особі свого представника подав суду 29.01.2021 року відзив на позов (вх. № 1347/21 т.2 а.с. 10-17), в якому проти позову заперечив з мотивів його безпідставності, вказав, що договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ та спірні договори про надання місцевої гарантії погоджені позивачем, оскільки містять підписи та печатки його представника, крім того вважає, позивачем не надано доказів, які б підтверджували тяжкі обставини та вкрай невигідні умови щодо укладення оспорюваних договорів, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити.

Позивач подав суду 16.02.2021 року засобами електронного зв`язку відповідь на відзив (вх. № 2626/21 т.2 а.с. 127-129), в якій заперечив твердження відповідача-2, викладені у відзиві на позовну заяву, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача -2 у запереченні на відповіді на відзив (вх. № 2708/21 від 18.02.2021 року т.2 а.с. 132-136), підтримав свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволення позову повністю.

Ухвалою суду від 18.02.2021 року підготовче провадження у справі № 925/1701/20 закрито та призначено справу до судового розгляд по суті на 21.04.2021 року (з урахуванням ухвали суду від 13.04.2021 року).

В судовому засіданні 21.04.2021 року в режимі відеоконференцзв`язку представник позивача позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві і відповіді на відзив на позов, підтримав і просив суд їх задовольнити повністю, відшкодувати понесені судові витрати. Представник відповідача-1 визнав позовні вимоги, просив повернути з державного бюджету позивачу 50 % сплаченого судового збору, представник відповідач-2 позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, запереченні на відповідь на відзив. Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 05.05.2021 року, в яке відповідач-2 явку свого представника не забезпечив, подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 7224/21 від 05.05.2021 року). Суд в судовому засіданні 05.05.2021 року відмовив в задоволенні клопотання відповідача-2 (в протоколі судового засідання).

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 06.05.2021 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяви сторін по суті справи і з процесуальних питань, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

Територіальна громада в особі Смілянської міської ради є засновником комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» (статут затверджений рішенням Смілянської міської ради від 29.03.2018 року №67-20/VII т.1 а.с. 89-94), яке є монополістом в сфері постачання теплової енергії в місті Сміла Черкаської області. Теплова енергія, яка виробляється на його теплогенеруючих об`єктах, має безперебійно постачатися до 8994-х споживачів міста (з яких населення - 8 823 абонентів, бюджетні установи/організації 46 абонентів, інші підприємства, установи, організації 125 абонентів).

Комунальне підприємство Смілакомунтеплоенерго є монополістом в сфері централізованого постачання теплової енергії приєднаними мережами в місті Сміла Черкаської області. Теплова енергія, яка виробляється на його теплогенеруючих об`єктах, має безперебійно постачатися до 8994-х кінцевих споживачів міста Сміла (з яких населення - 8 823 абонентів, бюджетні установи/організації 46 абонентів, інші підприємства, установи, організації 125 абонентів). Альтернатива в виробленні та централізованому постачанні тепла в м. Смілі відсутня. Місто Сміла потерпало в зимовий (опалювальний) період 2018-2019 від припинення газопостачання на котельні з мотивів заборгованості виробника послуги.

Такий обов`язок може бути виконаний підприємством лише за умови належного постачання природного газу в обумовленому об`ємі, необхідного для вироблення теплової енергії. Законом України Про ринок природного газу передбачено, що постачання природного газу можливе виключно на підставі договору між постачальником та споживачем.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 року №705 Про визначення гарантованих постачальників природного газу (чинної на дату укладення оспорюваних договорів) установлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. м3, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №717-р Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року (чинного на дату укладання оспорюваних договорів) вказано Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України укласти до 15 жовтня 2018 договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій, з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 №357 (Офіційний вісник України, 2016, №46, ст. 1666), та принципу недискримінації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 року №867 (в редакції на дату укладення оспорюваних договорів) затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, згідно з яким Відповідача 2 визначено постачальником із спеціальними обов`язками, зокрема, для виробників теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів. Таким виробником є Відповідач 1.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 24.10.2018 року №357 Про початок опалювального сезону 2018-2019рр. в м. Сміла вирішено теплопостачальним організаціям міста розпочати в м. Сміла опалювальний сезон 2018-2019 років з 25 жовтня 2018 року, в тому числі - в першу чергу лікувальним закладам, дитячим дошкільним та навчальним закладам (т.1 а.с. 95).

На початку опалювального сезону 2018-2019 років діяльність Комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго з теплопостачання та подальше безперебійне функціонування всіх соціально-значимих об`єктів м. Сміла опинилось в прямій залежності від позиції Публічного акціонерного товариства Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, як гарантованого постачальника природного газу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 року №867, для виробництва теплової енергії захищеним споживачам.

25.07.2018 року, 16.11.2018 року відповідач-1 листами №983, № 1420 звертався до відповідача -2 стосовно укладення договору на постачання природного газу щодо своєчасного початку опалювального сезону 2018-2019 років (т.1 а.с. 104-105, 107-108, докази направлення т.1 а.с. 106, 109), однак відповідач-2 не уклав договори на постачання природного газу у листі № 26-5283/1.2-18 від 20.08.2018 року повідомив умови за яких можливе їх укладення (т.1 а.с. 110-111).

16.11.2018 року виконавчий комітет Смілянської міської ради звертався до відповідача-2 з листом № 230/01-01-04 щодо підписання направлених проектів договорів на виконання усного доручення Президента України Петра Порошенка від 15.11.2018 року (т. 1 а.с. 112, докази направлення т.1 а.с. 113).

09.11.2018 року рішенням Смілянської міської ради Черкаської області прийнято рішення № 80-2/VII «Про надання гарантії Смілянської міської ради ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зокрема вирішено надати гарантію для забезпечення виконання зобов`язань по договорам постачання природного газу між КП «Смілакомунтеплоенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Гарантія надається на строк дії договорів, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань за договорами (п.1) (т.1 а.с. 115).

12.11.2018 року виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області прийнято рішення № 393 «Про тимчасове призупинення освітнього процесу у закладах загальної середньої освіти міста», яким вирішено призупинити освітній процес у навчальних закладах міста у разі відсутності теплопостачання з 12.11.2018 року до моменту подачі теплової енергії (т.1 а.с. 96).

Низький температурний режим та снігопади на початку листопада 2018 року наряду з відсутністю тепла стали причиною визнання ситуації, що склалася в місті Сміла надзвичайною подією, що підтверджується протоколом позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Смілянської міської ради від 13.11.2018 №28. Наслідками чого стало переміщення хворих з лікувальних закладів м. Сміла в інші лікувальні заклади міста та області, зупинення навчального процесу в закладах загальної середньої освіти міста.

Після втручання Президента України П.О.Порошенка 15.11.2018 року, що підтверджується протоколом позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, і без укладеного договору на постачання природного газу між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, та Комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго, Публічне акціонерне товариство Черкасигаз почало здійснювати фізичну доставку газу відповідачу-1.

Незважаючи на рекомендації Комісії разом з Черкаською облдержадміністрацією та за участю Смілянської міської ради невідкладно укласти відповідачем-2 необхідні договори та доповісти Президентові України до 21:00 год. 15.11. 2018 року, відповідач-2 так і не уклав з відповідачем-1 договори на постачання газу. Це призвело до бездоговірного відбору газу відповідачем-1 у листопаді 2018 року, внаслідок чого Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" нарахувало відповідачу-1 за листопад 2018 року 30971059грн. 20 коп. заборгованості як відшкодування послуг балансування газової мережі

18.11.2018 року Смілянська міська рада прийняла рішення №81-1/VII «Про звернення до Президента України», в якому п. 1 схвалено звернення депутатів Смілянської міської ради до Президента України згідно з додатком (т.1 а.с. 116), на виконання якого направлено лист № 125/01-04 від 20.11.2018 року (т.1 а.с. 117-120, докази направлення т. 1 а.с. 121).

29.11.2018 року Смілянська міська рада рішенням №83-25/VII «Про повторне звернення депутатів Смілянської міської ради до Президента України» (т.1 а.с. 122), на виконання якого направлено лист № 132/01-4 від 29.11.2018 року (т.1 а.с. 123-127, докази направлення т. 1 а.с. 123), оскільки після 15.11.2018 року відповідач-1 здійснював бездоговірний відбір газу, а відповідач-2 не укладав договори на постачання газу без укладання договорів переведення боргу від приватної структури в сумі 85,5 млн.грн. за умови відсутності у нього заборгованості за спожитий газ перед Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (лист №26-5903/1,2-18 від 17.09.2018 року т.1 а.с. 114).

Згідно з фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва за 2017 рік вартість активів комунального підприємства-позивача становить 17 695,3 тис.грн. Згідно предмету спірних договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 26.12.2018 року КП Смілакомунтеплоенерго прийняло на себе безумовне зобов`язання сплатити на користь НАК Нафтогаз України 62 067 690,42 грн. замість первісного боржника, що становить більше 350 відсотків вартості всіх активів КП Смілакомунтеплоенерго за даними його останньої річної фінансової звітності станом на 31.12.2017 року.

26.12.2020 року між відповідачем-2 Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, як кредитором, Товариством з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест, як первісним боржником, та відповідачем- 1 - Комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго, як новим боржником, укладено одинадцять тристоронніх договорів переведення боргу на загальну суму 85523301грн, а саме:

№14/3519/18 на суму 8 676326,66 грн.

№14/3520/18 на суму 1111853 грн. 39 коп.;

№14/3521/18 на суму 730695 грн. 95 коп.;

№14/3522/18 на суму 36606 грн. 07 коп.;

№14/3523/18 на суму 14504 207 грн. 74 коп.;

№14/3524/18 на суму 7410 331 грн. 38 коп..;

№14/3525/18 на суму 14130948 коп.10 коп..;

№14/3526/18 на суму 103103грн. 74 коп..;

№14/3527/18 на суму 21848779грн. 26 коп.;

№14/3528/18 на суму 252 769грн. 67 коп.;

№14/3529/18 на суму 16717679грн. 32 коп. (т.1 а.с. 16-26).

В цей же день, 26.12.2018 року між відповідачем-2 Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, як кредитором, та відповідачем- 1 - Комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго, як боржником, укладено п`ять договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ:

№182/1/1730-РЗ на суму 21848779грн.26 коп.;

№182/2/1730-РЗ на суму 15374629грн.88 коп..;

№182/3/1730-РЗ на суму 14504207грн. 74 коп.;

№182/4/1730-РЗ на суму 7410331грн.38 коп..;

№182/5/1730-РЗ на суму 2929742грн.16 коп. (т. 1 а.с. 33-36, 39-42, 45-48, 51-54).

Пунктами 3, 4 вказаних договорів передбачено зобов`язання сплати Комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго на користь Публічного акціонерного товариства Національною акціонерною компанією Нафтогаз України реструктуризованої заборгованості в загальній сумі 62067690 грн. 42 коп. за борги Товариства з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест.

Також 26.12.2018 року позивачем - Смілянською міською радою, як гарантом, та відповідачем-2 Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, як бенефіціаром, та відповідачем- 1 - Комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго, як принципалом, укладено п`ять договорів про надання місцевої гарантії на загальну суму 62067690 грн. 42 коп. (далі Спірні договори), а саме:

№182/1/1730-МГ на суму 21848779грн.26 коп.;

№182/2/1730-МГ на суму 15374629грн.88 коп..;

№182/3/1730-МГ на суму 14504207грн. 74 коп.;

№182/4/1730-МГ на суму 7410331грн.38 коп..;

№182/5/1730-МГ на суму 2929742грн.16 коп. (т.1 а.с. 57-60, 63-66, 69-72, 75-78, 81-84).

В п.1.1. спірних договорів сторони погодили, що гарант гарантує (надає гарантію) перед бенефіціаром належне виконання принципалом умов договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №182/1/1730-РЗ, №182/2/1730-РЗ від 26.12.2018 року, №182/3/1730-РЗвід 26.12.2018 року, №182/4/1730-РЗ від 26.12.2018 року, №182/5/1730-РЗ від 26.12.2018 року.

Пунктом 1.2. Спірних договорів визначено, що гарантією за цими договорами забезпечується виконання принципалом платіжних зобов`язань, передбачених договорами про реструктуризацію, включаючи і зобов`язання щодо сплати непогашеної суми заборгованості у випадку дострокового її стягнення, в тому числі у випадку розірвання договорів про реструктуризацію відповідно договорів про реструктуризацію та ч. 5 ст. 5 Закону України від 03.11.2016 року № 1730-VIII.

Дана Гарантія є місцевою гарантією, що надається відповідно до Закону України від 03.11.2016 року №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії».

Гарантія надається на суму реструктуризованої заборгованості (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету) (п.1.3. Спірних договорів ).

Надана в межах договорів гарантія є безвідкличною та безумовною (п. 1.5.Спірних договорів).

Відповідальність гаранта обмежується сумою гарантії , що обумовлена у п.2.1. договорів. Після кожного гарантійного платежу зобов`язання за гарантією будуть зменшуватись на сумум здійсненого гарантійного платежу, а у випадку сплати на користь бенефіціара повної суми гарантії , передбаченої п. 2.1. договорів, вона вважається виконаною та припиняє свою дію (п.т 2.3. Спірних договорів).

При настанні гарантійного випадку (пункт 1.4 цього договору), гарант зобов`язаний без будь-яких заперечень або оскаржень здійснити гарантійний платіж на письмову вимогу бенефіціара у розмірі невиконаного принципалом зобов`язання по договору реструктуризації, щодо якого настав строк платежу, а у випадку дострокового стягнення непогашеної заборгованості по договору про реструктуризацію, в тому числі у випадку розірвання договору про реструктуризацію відповідно до його умов та частини 5 ст.5 Закону України від 03.11.2016 року №1730-VIII у розмірі непогашеної суми заборгованості принципала по договору про реструктуризацію (п. 4.1. Спірних договорів).

Гарант зобов`язаний передбачити витрати на виконання умов даних договорів у відповідному місцевому бюджеті на строк дії гарантії (п. 4.4 Спірних договорів).

У п. 11.1 Спірних договорів встановлено, що договори вважаються укладеними з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності), та діє протягом 5 років та 2 місяців до 26.02.2024 року.

Спірні договори договори про надання місцевої гарантії за цивільно-правовим змістом є видом забезпечення виконання зобов`язання та є предметом спору.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 2 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, визнанням недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 203 ЦК України, передбачено загальні вимоги, додержання яких є для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до роз`яснень в п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України N 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

При цьому зміст правочину відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз`яснень, наведених в Постанові Пленуму Верховного суду України N 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України. Також відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки в силу припису ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується, відповідно обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

При цьому приписи вказаної статті ЦК кореспондуються з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За змістом ч.1 ст.547, ч.1 ст.548, ч.1 ст.563 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі; виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом; у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Територіальні громади відповідають за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст.175 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Одним із принципів здійснення місцевого самоврядування є колегіальність (абз.5 ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч.ч.4,6 ст.5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету). Реструктуризація кредиторської заборгованості теплопостачальних або теплогенеруючих організацій державної та комунальної форм власності здійснюється за погодженням з державним органом, до сфери управління якого належить така організація, або відповідним органом місцевого самоврядування.

Згідно з ч.2 ст.17 Бюджетного кодексу України (в редакції чинній на момент укладання оспорюваних договорів) місцеві гарантії можуть надаватися за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної міської ради для забезпечення повного або часткового виконання боргових зобов`язань суб`єктів господарювання - резидентів України, що належать до комунального сектору економіки, розташовані на відповідній території та здійснюють на цій території реалізацію інвестиційних проектів, метою яких є розвиток комунальної інфраструктури або впровадження ресурсозберігаючих технологій.

Відповідно до ч.1 ст.18 Бюджетного кодексу України граничний обсяг державного (місцевого) боргу і гарантованого державою боргу, граничний обсяг надання державних (місцевих) гарантій визначаються на кожний бюджетний період законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет).

Стороною Спірних договорів є колегіальний орган влади, що представляє інтереси територіальної громади, який у випадку настання гарантійного випадку повинен здійснити гарантійні платежі - передати кошти територіальної громади іншій особі. Отже наявність волі колегіального органу місцевого самоврядування на вчинення таких договорів, в даному випадку рішення, є необхідною умовою їх укладання.

Рішення Смілянської міської ради від 09.11.2018 року №80-2/VII «Про надання гарантії Смілянської міської ради ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суд не вважає відповідним рішенням забезпечення виконання зобов`язань органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить відповідач-1, в розумінні ч.4 ст.5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії». Вказане рішення стосується надання гарантії для забезпечення виконання зобов`язань по договорам постачання природного газу укладених між відповідачем-1 і відповідачем-2 та не стосується договорів реструктуризації заборгованості та укладених на їх виконання Спірних договорів місцевої гарантії.

Смілянська міська рада як колегіальний орган місцевого самоврядування не схвалювала оспорюваних договорів та не вчиняла дій на їх виконання, а тому й кошти на їх виконання в бюджетах міста на 2019, 2020 року Смілянська міська рада не передбачала, що підтверджено відповідними рішеннями Смілянської міської ради про бюджет на 2019, 2020 роки.

підставою визнання Спірних договорів недійсним позивач навів те, що договори про надання місцевої гарантії від 26.12.2018 року було укладено на виконання зобов`язань за договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ від 26.12.2018 року, які відповідачем-1 було підписано вимушено, з метою захисту прав споживачів м. Сміла та своєчасного початку опалювального сезону для недопущення непоправних наслідків життєдіяльності міста та збереження функціонування його мережі опалення.

Рішенням виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області від 24.10.2018 року № 357 «Про початок опалювального сезону 2018-2019 р.р. в м. Сміла» встановлено: теплопостачальним організаціям міста розпочати в м. Сміла опалювальний сезон 2018-2019 років з 25 жовтня 2018 року, в першу чергу забезпечивши подачу теплової енергії лікувальним закладам, дитячим дошкільним та навчальним установам (п. 1).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 12.11.2018 року № 393 «Про тимчасове призупинення освітнього процесу у закладах загальної середньої освіти міста» визначено Управлінню освіти, молоді та спорту тимчасово призупинити освітній процес у закладах загальної середньої освіти № 1, 2, 4, 6, 7, 11, 13, навчально-виховних комплексах «Загальноосвітня школа I ступеня гімназія імені В.Т. Сенатора», «Загальноосвітня школа I-III ступенів №3 колегіум», «Ліцей - загальноосвітня школа I-III ступенів «Лідер», «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа I-III ступенів № 15» у разі відсутності теплопостачання з 12.11.2018 року до моменту подачі теплової енергії (п. 1).

13.11.2018 року на позачерговому засіданні комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Смілянської міської ради, оформленого протоколом № 28, розглядалось питання про невідкладні заходи щодо запобігання виникненню надзвичайної ситуації, спричиненої відсутністю централізованого опалення, забезпечення безперебійного функціонування об`єктів соціальної сфери і житлових будинків м. Сміла в осінньо-зимовому періоді 2018-2019 років, слухали інформацію міського голови Цибка О.О. про те, що КП «Смілакомунтеплоенерго», яке на сьогоднішній день повинно надавати послуги з теплопостачання 68-тисячному місту, так і не спроможне розпочати опалювальний сезон; НАК «Нафтогаз України» на звернення представників м. Сміла виставляло вимоги: «Потрібно віддати борги приватної компанії і після цього НАК надасть опалення». За результатами обговорення міська комісія з питань ТЕБ та НС вирішила, зокрема: ситуацію, яка склалась на території міста, у зв`язку з відсутністю централізованого теплопостачання, з метою забезпечення безперебійного функціонування об`єктів соціальної сфери і житлових будинків м. Сміла, визначити як небезпечна подія, яка може привести до надзвичайної ситуації місцевого рівня; КП «Смілакомунтеплоенерго» прийняти природний газ в обсягах, необхідних для стабільного проходження опалювального сезону 2018-2019 р.р. та розпочати подачу теплоносія споживачам в повному обсязі, термін невідкладно; ПАТ «Черкасигаз» (Буяну С.І.) відновити газопостачання на котельні «Смілакомунтеплоенерго» для забезпечення подачі теплоносія до споживачів, термін невідкладно.

15.11.2018 року відбулося позачергове засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій за участю Президента України П.О. Порошенко, оформлене протоколом № 9, з питання про запобігання виникненню надзвичайної ситуації у м. Смілі Черкаської області, пов`язаної із відсутністю теплопостачання, на якому вирішено: рекомендувати НАК «Нафтогаз України» разом з Черкаською облдержадміністрацією та за участю Смілянської міської ради невідкладно забезпечити газопостачання джерел теплової енергії теплогенеруючих та теплопостачальних організацій м. Сміли і укласти необхідні договори.

16.11.2018 року позивач звернувся до відповідача-1 з листом вих. № 1420 «Щодо заключення договорів постачання природного газу», в якому виклав прохання укласти договори з постачання природного газу для виробництва теплової енергії з метою надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення споживачам теплової енергії усіх категорій на опалювальний сезон 2018-2019 р.р., до листа додав документи для забезпечення його виконання. Лист відповідачем-1 отриманий 19.11.2018 року, проте договори постачання природного газу так і не були укладені.

Судом враховано, що до 26.12.2018 року у відповідача-1 був відсутній борг перед відповідачем-2, однак в результаті укладення 11 договорів переведення боргу від 26.12.2018 року у відповідача-1 виник борг в сумі 85 523 301 грн., в цей же день укладено 5 договорів реструктуризації на частину переведеного боргу та відповідно 5 договорів про надання місцевої гарантії.

Рішеннями господарського суду Черкаської області від 07.04.2020 року у справі № 925/1545/19, від 10.06.2020 року у справі №925/1368/19; постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 року справі №925/553/20 (які набрали законної сили) визнано недійсними зокрема договори № 14/3525/18 від 26.12.2018 року, № 14/3520/18 від 26.12.2018 року, №14/3524/18 від 26.12.2018 року про переведення боргу, укладені між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, Товариством з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест та Комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго, як правочини вчинені за тяжких обставин та на невигідних умовах оскільки на початку опалювального сезону 2018-2019 років діяльність КП "Смілакомунтеплоенерго" з теплопостачання та подальше безперебійне функціонування всіх соціально-значимих об`єктів м. Сміла опинилось в прямій залежності від позиції НАК "Нафтогаз України", який ухилився від вчасного укладання договорів на постачання природного газу із КП "Смілакомунтеплоенерго".

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факти, передбачені наведеною нормою, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність судового акта, який вступив в законну силу.

В силу приписів ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені у рішеннях місцевого і апеляційного судів у справах № 925/1545/19, №925/1368/19; №925/553/20 за участю Смілянської міської ради, Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Таким, чином враховуючи відсутність погодження позивачем на укладення договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ, укладених на їх виконання договорів про надання місцевої гарантії, наявність обставин, що підтверджують, що вчинені спірні договори під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах для позивача лише з метою - початку опалювального сезону 2018/2019, припиненню несанкціонованого відбору газу відповідачем-1. суперечить наведеним нормам законодавства, порушує майнові права позивача. Крім того, Смілянська міська рада відповідає коштами бюджету, майном територіальної громади за невиконання зобов`язань відповідача-1 за договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ від 26.12.2018 року, який виник ще у товариства з обмеженою відповідальністю «СмілаЕнергоінвест», вказані зобов`язання обмежують право позивача розпоряджатися коштами громади та майном, що перебуває у комунальній власності, що є підставами для визнання таких договорів недійсними. відповідно до ст. 233 ЦК України.

У постанові від 25.07.2018 у справі № 487/7703/15-ц Верховний Суд зазначив, що для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених статтею 233 Цивільного кодексу України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.

Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав, є доведення у судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин. Тобто, внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість усунути тяжку обставину, яка змусила її це зробити.

Наявність тяжких обставин у позивача підтверджується матеріалами справи.

Отже, наявними у справі доказами доведено наявність правових підстав для визнання недійсними укладених між сторонами справи договорів про надання місцевої гарантії № 182/1/1730-МГ від 26.12.2018 року, № 182/2/1730-МГ від 26.12.2018 року, № 182/3/1730-МГ від 26.12.2018 року,

№ 182/4/1730-МГ від 26.12.2018 року, № 182/5/1730-МГ від 26.12.2018 року, як таких, що укладені за відсутності волі (рішення) Смілянської міської ради та під впливом тяжкої обставини.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим доказаним і задовольняє його з підстав, передбачених статтею 233 Цивільного кодексу України. Доводи відповідача-2, приведені ним в обґрунтування заперечень проти позову, господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та вказаним вище нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд приймає визнання позову відповідачем-2.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідачів на користь Черкаської обласної прокуратури підлягають стягненню понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 10510 грн. в дольовому порядку по 5255 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

У зв`язку з визнанням відповідачем-1 позову, Смілянській міській раді підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% сплаченого ним судового збору в розмірі 2627 грн. 50 коп., відшкодування якого покладалось на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір про надання місцевої гарантії № 182/1/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладений між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» та Смілянською міською радою.

Визнати недійсним договір про надання місцевої гарантії № 182/2/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладений між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» та Смілянською міською радою.

Визнати недійсним договір про надання місцевої гарантії № 182/3/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладений між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» та Смілянською міською радою.

Визнати недійсним договір про надання місцевої гарантії № 182/4/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладений між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» та Смілянською міською радою.

Визнати недійсним договір про надання місцевої гарантії № 182/5/1730-МГ від 26.12.2018 року, укладений між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» та Смілянською міською радою.

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6 на користь Смілянської міської ради, , місцезнаходження: 20701, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Незалежності, 37 5255 грн. судового збору.

Стягнути з Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго», , місцезнаходження: 20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-А на користь Смілянської міської ради, , місцезнаходження: 20701, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Незалежності, 37 2627 грн. 50 коп. судового збору.

Повернути Смілянській міській раді, , місцезнаходження: 20701, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Незалежності, 37 з Державного бюджету України 2627 (дві тисячі шістсот двадцять сім) грн. 50 коп. судових витрат у виді судового збору, сплаченого за платіжним дорученням № 1144 від 29.12.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повне рішення складено 06.08.2021 року.

Суддя В.М. Грачов