ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Справа № 915/697/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Берко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Виконуючого обов`язків заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 73)

в інтересах держави в особі:

Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код 39816845)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» (54050, м. Миколаїв, вул. Янтарна, буд. 318/3; ідентифікаційний код 24062655)

про: стягнення 36356 грн,

за участю представників сторін:

від прокуратури: прокурор Левкович А.Є., за посвідченням,

від позивача: Міляєва Ю.Б., за довіреністю,

від відповідача: Балабан О.І., адвокат за довіреністю,

Суть спору:

28.05.2021 Виконуючий обов`язки заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 51-2803вих-21 від 28.05.2021 (з додатками) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» на користь Державного бюджету України (р/р UA0008479, отримувач ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя/22160100, , банк: Казначейство України) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 36356 грн;

- стягнути з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури (54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28, , р/р № UA0000340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) 2270 грн судового збору, сплаченого за подання вказаного позову до суду;

- про час і місце розгляду справи повідомити Миколаївську обласну прокуратуру та Окружну прокуратуру міста Миколаєва.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі матеріалів рейдової перевірки № 010256 старшими державними інспекторами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, зокрема Акту проведення перевірки № 260107 від 09.12.2020, акту перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031934 та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 038934 від 09.12.2020; розрахунку плати за проїзд (додаток до Акту № 031934), припису № 0145215 від 14.01.2021 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт; листування учасників справи; застосування норм статей 29, 34 Закону України «Про дорожній рух», статей 6, 33, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»; та мотивовані, зокрема, тим, що при здійсненні габаритно-вагового контролю було зафіксовано, що повна маса автомобіля марки МАЗ 5440 08 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки МАЗ 9758, реєстраційний номер НОМЕР_2 який здійснював перевезення вантажу становила 39,850 т, при нормативно допустимих 44т, навантаження на строєну вісь 25,3 т, при нормативно допустимих 22 т. За кермом даного транспорту перебував водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно наданої ним товарно-транспортної накладної №Р817 від 08.12.2020 на вказаному транспортному засобі перевізником ТОВ «Елеваторпромсервіс» здійснювалося перевезення вантажу з пункту навантаження - м. Миколаїв, вул. Янтарна, 318/3 до пункту розвантаження - м. Купянськ, вул. Оливина, 1. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, автомобіль марки МАЗ 5440 08 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричеп марки МАЗ 9758, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належать ТОВ «Елеваторпромсервіс».

Прокурор також зазначає, що 02.12.2020 відповідачем отримано дозвіл на участь в дорожньому русі, яким визначені параметри транспортного засобу: довжина, 17,8 м., ширина 3,49 м., висота 3 м., загальна маса з вантажем 32, навантаження на найбільш навантажену вісь 7,34 т. Разом з тим, державними інспекторами за результатами перевірки встановлено, що осьове навантаження строєної осі транспортного засобу, що перевірявся, склало 8,1 т, 8,59 т, та 8,61 т (загальна 25,3 т) при нормативно допустимому 22 тони. Тобто перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на 10 % але не більше 20 %, що є порушенням ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Ухвалою суду від 02.06.2021 (з урахуванням ухвали від 04.06.2021 про виправлення описки) позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; розгляд справи по суті призначено на 01 липня 2021 року о 10:30; запропоновано Виконуючому обов`язки заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва надати суду та направити іншим учасникам справи: письмові пояснення щодо посилання на арк. 4 позовної заяви (абз. 6 знизу) на реквізити документів (розрахунку плати за проїзд та акту), копії яких не додані до позовної заяви та якісну копію документу, який зазначено в п. 6 переліку додатків до позовної заяви; встановлено для учасників справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

18.06.2021 до суду від Окружної прокуратури міста Миколаєва надійшов лист № 51-3857вих-21 від 16.06.2021 на виконання ухвали суду від 02.06.2021.

24.06.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 23.06.2021 в якому товариство просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, мотивовані, зокрема, тим, що перевезення вантажу (власного майна для власних потреб) здійснювалося відповідачем власним транспортом на підставі виданого Відділом безпеки дорожнього руху патрульної поліції в Миколаївській області дозволу № 2020-4 НГ від 02.12.2020 року на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Отриманню вказаного дозволу передувало контрольне зважування. Під час контрольного зважування жодних відхилень виявлено не було, що підтверджується копією Дозволу та листа-заявки. Під час зупинки транспортного засобу Відповідача водієм було надано до перевірки всі запитувані документи, а саме: дозвіл, видаткову накладну, товарно-транспортну накладу, реєстраційні документи на транспортний засіб та причіп та посвідчення водія. Незважаючи на наявність всіх документів було проведено габаритно-ваговий контроль в порушення п. 5 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування».

Відповідач також зазначає, що в Довідці та Акті, складених за результатами вагового контролю, результати габаритного контролю транспортного засобу не зазначено. Акт № 031934 від 09.12.2020, довідка № 038934 від 09,12.2020 та розрахунок не були вручені водієві. Документів та будь-яких доказів проведення габаритно-вагового контролю також не надано.

Крім того, товариство посилається на порушення допущені позивачем при винесенні припису № 0145215 від 14 січня 2021 року.

Ухвалою суду від 01.07.2021 розгляд справи по суті було відкладено на 29 липня 2021 року о 10:00.

13.07.2021 до суду від Окружної прокуратури міста Миколаєва надійшла відповідь на відзив № 51-5103вих-21 від 12.07.2021, в якому учасник справи, зазначає, зокрема про те, що в результаті габаритно-вагового контролю встановлено, що перевезення вантажу здійснювалося з порушенням умов дозволу № 2020-4 НГ від 02.12.2020 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на 10 % але не більше 20 %.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю 09.12.2020 складено відповідні акти та довідку, які вручені водію про що свідчать підписи у графах «Водій транспортного засобу». Також, 17.12.2020 Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на адресу відповідача (м. Миколаїв, вул. Янтарна, 318/2) рекомендованим листом направлено повідомлення про необхідність внесення нарахованої йому плати за проїзд із долученням розрахунку № 031934 та копії акту № 031934, яке вручене 12.01.2021, про що свідчать дані поштового переказу №012.

Щодо порушення, на думку відповідача, порядку здійснення габаритно-вагового контролю прокурор повідомив, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ТОВ «Елеваторпромсервіс» до Миколаївського окружного адміністративного суду подано позов до Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування припису від 14.01.2021 №0145215 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт, акту від 09.12.2020 №260107 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, акту від 09.12.2020 №031934 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідки № 038943 та розрахунку плати за проїзд великовагових або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 09.12.2020 (справа № 400/4850/21). Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 400/4850/21 ТОВ «Елеваторпромсервіс» відмовлено у відкритті провадження.

З огляду на викладене, прокурор вважає, що наведені у відзиві відповідача доводи, є необґрунтованими.

14.07.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 13.07.2021 (вх. № 10849/21), в якому заявник, зокрема, зауважує на тому, що відповідачем було надано дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні від 02.12.2020 № 2020-4 НГ. Даним дозволом було дозволено рух з параметрами транспортного засобу: Довжина 17,80 м, ширина 3,49 м, висота 3 м, загальна вага автопоїзду з вантажем повинна складати 32 тонни. Але вага транспортного засобу складала 39 тонн 850 кг. Доводи відповідача, які покладені в основу відзиву, не спростовують вчинення правопорушення та нарахування плати за проїзд.

Позивач також наголошує, що припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт 14.01.2021 № 0145215 ТОВ «Елеваторпромсервіс» у судовому порядку не оскаржувало.

19.07.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення б/н від 19.07.2021 (вх. № 11032/21), в яких товариством зазначено, серед іншого, що відповідачем було оскаржено до Миколаївського окружного адміністративного суду припис від 14.01.2021 № 0145215 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт; акт від 09.12.2020 р. №260107 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; акт від 09.12.2020 № 031934 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; довідка №038943 та розрахунок плати за проїзд великовагових або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 09.12.2020, що складені посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки державної служби України з безпеки на транспорті та Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України безпеки на транспорті за результатами проведеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу МАЗ 544008 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом МАЗ 9758 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року було відмовлено у відкритті провадження по справі, у зв`язку із чим зазначено, що у разі виявлення під час габаритно-вагового контролю порушення, за яке передбачена відповідальність, автомобільного перевізника., складається акт, у якому фіксується виявлене під час перевірки порушення; на підставі такого акту перевірки виноситься постанова про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Також, відповідачем повторно наголошено на наявності порушень при складенні припису від 14.01.2021 № 0145215 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Крім того, позивач зазначає, що акт від 09.12.2020 р. №260107 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; акт від 09.12.2020 № 031934 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; довідка №038943 та розрахунок плати за проїзд великовагових або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 0.12.2020 не містять усіх необхідних відомостей, що позбавляє зазначені документи доказової сили.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

29.07.2021 в судове засідання з`явилися повноважні представники усіх учасників справи, які підтвердили актуальність правових позицій прокурора, позивача та відповідача, викладених в письмових заявах по суті справи.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 29.07.2021 за результатами розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши представників учасників справи в судовому засіданні, суд

В С Т А Н О В И В:

Статтею 1311 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 ст.4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно зі ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Беручи до уваги норми Закону України «Про автомобільний транспорт» та інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Державна служба України з безпеки на транспорті та її територіальні органи мають підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, а несплата суб`єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням публічного інтересу. Держава зацікавлена у отриманні визначених чинним законодавством грошових коштів, шляхом зарахування їх до бюджету. Надходження плати за проїзд автомобільними дорогами являє публічний інтерес, оскільки від повноти та своєчасності її зарахування до бюджету залежить ефективність і результативність виконання останнього.

Вирішуючи ж питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про надходження коштів до державного бюджету. Суд погоджується з твердженням прокурора про те, що правовідносини щодо сплати плати за проїзд великоваговим транспортом становлять суспільний інтерес, а недотримання законності у цій сфері такому суспільному інтересу не відповідає.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів.

У даній справі прокурором здійснюється представництво інтересів держави у суді в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до абз.4 п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

У відповідності до п. 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 зі змінами та доповненнями (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і яка реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Також, п.п.2, 15, 27 п. 5 Положення №103, передбачено, що Укртрансбезпека здійснює, серед іншого, державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (абз.1 п.8 Положення №103).

Таким чином, Укртрансбезпека як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Зважаючи на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Водночас, прокурор зазначає, що не зважаючи на те, що Державній службі України з безпеки на транспорті про порушення законодавства в частині несплати ТОВ «Елеваторпромсервіс» плати за проїзд стало відомо у грудні 2020 року, уповноваженим органом до теперішнього часу не вжито заходів до судового захисту інтересів держави шляхом звернення із відповідним позовом до суду.

Окружною прокуратурою міста Миколаєва 25.03.2021 на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті скеровано запит № 51-246вих-21 від 25.03.2021 про надання інформації чи вживались Службою заходи до стягнення з ТОВ «Елеваторпромсервіс» у судовому порядку нарахованої йому плати за проїзд або повідомлення про конкретні підстави їх невжиття.

Згідно відповіді № 2328/7.3/15-21 від 02.04.2021 Державна служба України з безпеки на транспорті не вживала заходів щодо стягнення в судовому порядку з ТОВ «Елеваторпромсервіс» плати за проїзд.

Таким чином, підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень, тобто нездійснення захисту інтересів держави.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний випадок з урахуванням вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є виключним (нездійснення захисту інтересів держави), а тому у прокурора є всі обґрунтовані підстави для пред`явлення позову в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Про правомірність звернення прокурора в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення плати за перевищення вагових параметрів з аналогічних підстав і обґрунтування дійшла висновку Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.02.2020 у справах № 926/16/19 та № 917/210/19.

Також суд зауважує, що відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, категорія спорів про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка нарахована управлінням Укртрансбезпеки та її територіальними органами, не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом спору, віднесеної до адміністративної юрисдикції, і мають вирішуватись у порядку господарського або цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, судом по суті спірних правовідносин встановлені такі обставини:

На підставі направлення на рейдову перевірку № 010256 від 07.12.2020, у відповідності до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Запорізька область) у період з 07.12.2020 по 13.12.2020 та графіку щоденної роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю у Запорізькій області на грудень місяць 2020 р., старшими державними інспекторами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 09.12.2020 на пересувному пункті габаритно-вагового контролю на 264 км а/д М-18 210+450, проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки МАЗ 5440 08 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа марки МАЗ 9758, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При здійсненні габаритно-вагового контролю використовувалися ваги автомобільні для зважування у русі ВА-Д із серійним номером 2051, сертифікат відповідності UA.TR.113-0076/15F-20 від 17.09.2020, строком до 16.09.2021, декларація про відповідність № 2051 від 17.09.2020.

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, автомобіль марки МАЗ 5440 08 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки МАЗ 9758, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс».

За кермом даного транспорту перебував водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно наданої ним товарно-транспортної накладної №Р817 від 08.12.2020 на вказаному транспортному засобі перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» здійснювалося перевезення вантажу з пункту навантаження - м. Миколаїв, вул. Янтарна, 318/3 до пункту розвантаження - м. Купянськ, вул. Оливина, 1.

За результатами вищевказаної перевірки уповноваженими особами управління Укртрансбезпеки було оформлено:

- Акт № 031934 від 09.12.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксовано, що повна маса автомобіля марки МАЗ 5440 08 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки МАЗ 9758, реєстраційний номер НОМЕР_2 який здійснював перевезення вантажу становила 39,850 т, при нормативно допустимих 44т, навантаження на строєну вісь 25,3 т, при нормативно допустимих 22 т. Акт підписаний водієм транспортного засобу без будь-яких зауважень та заперечень.

- Довідку № 038934 від 09.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

До Акту № 031934 від 09.12.2020 уповноваженою особою Управління Укртрансбезпеки був оформлений розрахунок № 031934 від 09.12.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням положень п. 31-1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879), а саме:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де

Рзм розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В відстань перевезення, кілометрів;

К коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - К = 2; від 10% до 40 % - К=3, більш ніж 40 % - К=5);

Згідно з названим розрахунком за перевищення нормативних параметрів нараховано до сплати 1067,58 євро (П = 0,54 х 659 х 3 = 1067,58 євро), термін оплати 30 календарних днів.

Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 09.12.2020, курс євро складає 34,0546 грн.

Отже, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої Товариству з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» становить 36356,00 грн (1067,58 х 34,0546).

Вказані Акт № 031934 від 09.12.2020 з розрахунком до нього були скеровані на адресу відповідача листом Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 99238/23.4/24-20 від 17.12.2020.

Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» зазначені кошти добровільно не сплатило.

Окрім цього, у зв`язку з виявленим порушенням норм абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносно відповідача був складений акт № 260107 від 09.12.2020 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксоване порушення вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (абз. 15 ч. 1), зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Акт підписаний водієм транспортного засобу без будь-яких зауважень та заперечень.

При цьому, суд констатує наявність в матеріалах справи Дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 2020-4 НГ від 02.12.2020.

В подальшому, Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» було оформлено запрошення у розгляді справи за актом № 260107 від 09.12.2020 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт в Запорізькій області № 102116/20.3/24-20 від 29.12.2020.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області винесло стосовно відповідача припис № 0145215 від 14.01.2021 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, суд зазначає, що предметом позову у даній справі виступає майнова вимога прокурора в інтересах держави щодо стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин перевищення транспортним засобом відповідача нормативних вагових параметрів при проведенні габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля останнього та наявності підстав для сплати товариством плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за перевищення нормативних параметрів.

Прокурор підтверджує правову позицію такими доказами:

- направлення на рейдову перевірку № 010256 від 07.12.2020;

- щотижневий графік проведення рейдових перевірок Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Запорізька область) у період з 07.12.2020 по 13.12.2020;

- графік щоденної роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю у Запорізькій області на грудень місяць 2020 р.;

- акт № 260107 від 09.12.2020 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом;

- акт № 031934 від 09.12.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, з розрахунком плати за проїзд № 031934 від 09.12.2020;

- довідка № 038934 від 09.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- квитанція засобу вимірювальної техніки щодо показників маси транспортного засобу № 527 від 09.12.2020;

- дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні від 02.12.2020;

- товарно-транспортна накладна № Р817 від 08.12.2020;

- посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- сертифікат відповідності № UA.TR.113-0076-18 версія 2 від 11.09.2020,

- декларація про відповідність № 2051 від 17.09.2020;

- лист Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 99238/23.4/24-20 від 17.12.2020 з доказами його направлення;

- листи Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки: № 13530/23.4/24-21 від 22.02.2021, № 1624/23.4/23-21 від 31.03.2021, № 1666/20/23-21 від 05.04.2021

- листи Окружної прокуратури міста Миколаєва: № 51-252вих-21 від 25.03.2021, № 51-251вих-21 від 25.03.2021, № 51-246вих-21 від 25.03.2021, № 51-2341вих-21 від 19.05.2021;

- лист Державної служби України з безпеки на транспорті № 2328/7.3/15-21 від 02.04.2021;

- запрошення у розгляді справи за актом № 260107 від 09.12.2020 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт в Запорізькій області № 102116/20.3/24-20 від 29.12.2020;

- припис № 0145215 від 14.01.2021 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Позивач доказів на підтвердження власної правової позиції щодо суті позовних вимог суду не надав.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- видаткова накладна № 817 від 08.12.2020;

- лист-заявка щодо погодження проїзду великогабаритного та (або) великовагового транспортного засобу автошляхами загального користування України;

- лист Державного агентства автомобільних доріг № 20-19/14827 від 25.11.2020 щодо погодження маршруту;

- дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 2020-4 НГ від 02.12.2020.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновків про часткову обґрунтованість позовних вимог на підставі такого.

Приписами ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом абз. 1-2, 12-13 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними, дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Положенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

За приписами ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Зі змісту абз. 1 п. 4 Правил № 30 вбачається, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Приписами абз. 1 п. 28 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до змісту ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У п. 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є одним із джерел формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів.

Отже, з урахуванням встановлених вище фактичних обставин, та з огляду на наведені норми та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що відповідачем у даній справі були порушені вимоги вказаних вище нормативних актів, що встановлено актами № 260107 від 09.12.2020 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, № 031934 від 09.12.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, з розрахунком плати за проїзд № 031934 від 09.12.2020 та довідкою № 038934 від 09.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

При цьому, щодо Дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 2020-4 НГ від 02.12.2020, на який відповідач посилається в обґрунтування своїх заперечень, суд вважає за необхідне зазначити таке.

В матеріалах справи наявний лист-заявка Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» щодо погодження проїзду великогабаритного та (або) великовагового транспортного засобу автошляхами загального користування України, в якому товариство просило погодити проїзд великогабаритного та (або) великовагового транспортного засобу автошляхами загального користування за маршрутом: м. Миколаїв, вул. Янтарна, 318/3 Харківська обл., м. Куп`янськ. При цьому відповідач визначав, зокрема, такі параметри у схемі автопоїзду:

- осьові навантаження, т: 4,38 6,54 7,34 7,19 6,55;

- загальна вага транспортного засобу з вантажем, т: 32,00;

- найбільше навантаження на вісь, т: 7,34.

У подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» отримало від Відділу інтелектуальних транспортних систем Департаменту технічного та інноваційного розвитку Державного агентства автомобільних доріг України лист № 20-19/14827 від 25.11.2020 «Щодо погодження маршруту», у якому товариству було погоджено вищенаведені параметри.

З урахуванням наведеного, Відділом безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області було оформлено для Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» Дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 2020-4 НГ від 02.12.2020, в якому визначені, зокрема, такі параметри транспортних засобів:

- загальна вага автопоїзду з вантажем, в т: 32,00;

- навантаження на найбільш навантажену вісь, в т: 7,34.

Як уже було наведено вище, за результатами проведеного 09.12.2020 габаритно-вагового контролю, було встановлено, що повна маса автомобіля марки МАЗ 5440 08 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки МАЗ 9758, реєстраційний номер НОМЕР_2 який здійснював перевезення вантажу становила 39,850 т (при визначених дозволом 32,00т і нормативно допустимих 44т), навантаження на строєну вісь 25,3 т, при нормативно допустимих 22 т. При цьому, навантаження на найбільш навантажену вісь склало 8,610т при визначених дозволом 7,34т.

Відтак, відповідачем вчинено дії, які мають своїм наслідком спричинення державі збитків у вигляді некомпенсованого руйнування автомобільних доріг.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком № 879.

Зазначений нормативно-правовий акт встановлює порядок обчислення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яка за своїм правовим змістом є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно пп. 3 п. 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Положеннями п. 31 Порядку № 879 встановлено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Згідно із п. 311 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

З аналізу наведених норм слідує, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру, плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Як встановлено судом, перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом автомобілем марки МАЗ 5440 08 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки МАЗ 9758, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс».

В матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема: довідка № 038934 від 09.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт № 031934 від 09.12.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, з розрахунком плати за проїзд № 031934 від 09.12.2020, квитанція засобу вимірювальної техніки щодо показників маси транспортного засобу № 527 від 09.12.2020, які були оформлені відповідальними особами Управління Укртрансбезпеки, у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Окремі недоліки вказаних документів, на які посилається відповідач у відзиві, на переконання суду, не спростовують їх доказової сили.

Розмір плати за проїзд позивачем визначено у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879).

Крім того, п. 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Оскільки, відповідачем не здійснено оплату нарахованої суми відшкодування (1067,58 євро), позивачем здійснено її розрахунок в гривнях, за офіційним курсом гривні до євро станом на момент вчинення порушення (09.12.2020), що за перевіреним судом розрахунком прокурора складає 36356,00 грн.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог, викладені в заявах по суті справи, відхиляються судом, у зв`язку з таким.

- щодо наявності Дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 2020-4 НГ від 02.12.2020, суд зауважує, що наявність вказаного документу у даній справі не оспорюється ні прокурором, ні позивачем. Водночас, матеріали справи свідчать про те, що перевезення вантажу здійснювалося відповідачем з порушенням умов дозволу № 2020-4 НГ від 02.12.2020 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні а саме з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на 10 % але не більше 20 % (зокрема, в частині перевищення навантаження на строєну вісь 25,3 т, при нормативно допустимих 22 т та навантаження на найбільш навантажену вісь 8,610т при визначених дозволом 7,34т);

- щодо допущених позивачем порушень при винесенні припису № 0145215 від 14.01.2021 в процесі розгляду справи за Актом № 260107 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд вважає за необхідне зауважити, що, по-перше, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування; по-друге, стверджувані відповідачем порушення не відносяться до предмету доказування в межах даної справи; по-третє, відповідна процедура має окремий порядок оскарження.

Інші наявні в матеріалах справи докази та викладені в письмових заявах у справі доводи сторін, вищевикладених висновків суду не спростовують.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог витрати зі сплати судового збору у даній справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» (54050, м. Миколаїв, вул. Янтарна, буд. 318/3; ідентифікаційний код 24062655) на користь Державного бюджету України (р/р UA0008479, отримувач ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя/22160100, , банк: Казначейство України) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 36356,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» (54050, м. Миколаїв, вул. Янтарна, буд. 318/3; ідентифікаційний код 24062655) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, місто Миколаїв, вул. Спаська, будинок 28; ідентифікаційний код 02910048; р/р № UA0000340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) 2270,00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб: Виконуючий обов`язків заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 73);

Позивач: Державна служба України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код 39816845);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеваторпромсервіс» (54050, м. Миколаїв, вул. Янтарна, буд. 318/3; ідентифікаційний код 24062655).

Повне рішення складено та підписано судом 03.08.2021.

Суддя О.Г. Смородінова