ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" липня 2021 р. Справа № 916/2197/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників:

скаржника: не з`явився

позивача: Стапінський В.О., на підставі самопредставництва

Першого Приморського ВДВС у м. Одесі: не з`явився,

розглянувши скаргу ПрАТ ВФ Україна від 26.04.2021р. за вх.№2-590/21 на дії та бездіяльність органу державної виконавчої служби по справі №916/2197/20 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 15) до Приватного акціонерного товариства ВФ Україна (01601, м. Київ, вул.Лейпцизька,15) про зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2020р., залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021р., позов задоволено повністю, зобов`язано ПрАТ „ВФ Україна повернути балансоутримувачу державне нерухоме майно, а саме: ділянку даху дев`ятиповерхової будівлі гуртожитку №2, інв. № 10331019, площею 25.00 кв.м, розташоване за адресою: м.Одеса, пров. Шампанський,2, шляхом підписання акта приймання-передачі (повернення), стягнуто з ПрАТ „ВФ Україна на користь РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях 2102 грн. судового збору.

26.04.2021р. за вх.№2-590/21 до суду від ПрАТ ВФ Україна надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Однак, справу №916/2197/20 26.04.2021р. було скеровано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду касаційної скарги ПрАТ ВФ Україна на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021р., у зв`язку з чим ухвалою від 27.04.2021р. було відкладено вирішення питання про прийняття скарги ПрАТ ВФ Україна від 26.04.2021р. за вх.№2-590/21 на бездіяльність державного виконавця до повернення справи із Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 01.06.2021р. закрито касаційне провадження у справі № 916/2197/20 за касаційною скаргою ПрАТ "ВФ Україна" в частині підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК України, касаційну скаргу ПрАТ "ВФ Україна" в частині підстави, передбаченої п.4 ч.2 ст.287 ГПК України, залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021р. - без змін.

06.07.2021р. справа №916/2197/20 була повернута до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2021р. прийнято до провадження скаргу ПрАТ ВФ Україна від 26.04.2021р. за вх.№2-590/21 на бездіяльність державного виконавця, призначено скаргу до розгляду у засіданні суду на 14.07.2021р. о 12год.45хв.

У судовому засіданні 14.07.2021р., оголошено протокольну ухвалу про встановлення розумного строку розгляду скарги та відкладення розгляду скарги на 28.07.2021р. на 15год.00хв.

Так, у скарзі ПрАТ «ВФ Україна» просить суд: визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Жорнового Павла Вікторовича, ВП 64770940, щодо ігнорування (бездіяльності) у відношенні до клопотань-повідомлень про поважні причини скаржника; визнати неправомірною постанову про накладення штрафу від 08.04.2021р. ВП64770940 старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорнового Павла Вікторовича; визнати неправомірною вимогу від 08.04.2021р. ВП 64770940 старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорнового Павла Вікторовича; зобов`язати старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорнового Павла Вікторовича скасувати постанову про накладення штрафу від 08.04.2021р. ВП 64770940; зобов`язати старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорнового Павла Вікторовича скасувати вимогу виконавця від 08.04.2021р. ВП 64770940; зобов`язати старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) Жорнового Павла Вікторовича винести постанову про повернення виконавчого документу, а саме: наказ №916/2197/20 від 18.11.2021р., виданий Господарським судом Одеської області (про повернення державного нерухомого майна шляхом підписання акту приймання передачі (повернення), як такий, що не підлягає виконанню з підстав відсутності в ньому особи її реквізитів, на користь якої має бути повернуто орендоване майно та підписаний акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна.

В обґрунтування заявленого ПрАТ «ВФ Україна» послалось на те, що 16.04.2021р. до нього надійшла постанова про накладення штрафу та вимога виконавця від 08.04.2021р., винесена старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у місті Одесі ПМРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорновим П.В. у виконавчому провадженні №64770940, які скаржник вважає незаконними та порушуючими його права. У відповідності до ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається, зокрема, дані, які ідентифікують стягувана та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення. Також скаржник вказує, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею або виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Поряд із цим скаржник послався на положення ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту. Скаржник вказує, що боржником за наказом суду є ПрАТ «ВФ Україна», а стягувачем РВ ФДМ по Одеській та Миколаївській областях. Постановою державного виконавця від 08.04.2021р. зобов`язано повернути балансоутримувачу державне нерухоме майно, шляхом підписання акту приймання-передачі (повернення), однак, у виконавчому документі відсутня сторона виконавчого провадження/чи особа - балансоутримувач та не зазначені його назва та реквізити.

Листом №ТД-21-03085 від 23.03.2021р. ПрАТ «ВФ Україна» повідомив державного виконавця про неможливість виконання його вимог у зазначений строк: через загострення респіраторної хвороби COVID-19 та розпорядження органів місцевого самоврядування щодо встановлення для працівників режиму дистанційної (надомної) роботи для міст Київ та Одеса; необхідності здійснення будівельно-монтажних робіт, необхідності залучення вантажопідіймальних кранів, висококваліфікованими спеціалістами, в т.ч. інженерного, будівельного та електропостачального профілю, монтажних та зварювальних робіт, з отриманням доступу до будівлі да приміщення, де розташоване обладнання.

Одночасно, відповідач зазначає, що вбачається абсолютна необізнаність державного виконавця, про яке саме звільнення майна від обладнання йде мова, оскільки обладнання мобільного зв`язку являє собою 35-тиметрову вежу із встановленими антенами, що небезпосередньо впливає на виконання рішення суду, оскільки демонтаж такої нерозбірної конструкції та фактичне знімання вежі з даху дев`ятиповерхової будівлі потребує не аби яких будівельно-монтажних робіт та зусиль із залученням численних трудових ресурсів, зокрема високофахових спеціалістів із залученням вантажопідіймальних кранів.

Крім того, скаржник зазначає, що вказана вежа забезпечує сталим мобільним зв`язком інститути та лікарні, суди та органи державної влади, потреби СБУ, НАЗК та МОУ, а отже є стратегічно значимим об`єктом для забезпечення безпеки та життєдіяльності одного з найбільших районів, як міста Одеси, так і держави в цілому. Перенесення та перепідключення такого обладнання для забезпечення сталого процесу мобільного зв`язку потребує узгодження, злагодженої підготовки та організації всіх вищезазначених спеціалістів, залучення спецтехніки та узгодження дати та часу проведення демонтажу з користувачами нерухомого майна та іншими операторами. Обладнання знаходиться під високою напругою, отже відключення та ізолювання точок живлення має бути також виконане фаховими спеціалістами та з дотриманням правил пожежної безпеки. Базові станції інших операторів, що користуються згаданим трафіком, в даному регіоні відсутні, неузгоджене відключення обладнання призведе до колапсу центру міста. На підставі зазначеного, боржником було завлено клопотання про подовження 10-денного строку для добровільного виконання рішення суду, яке було проігнороване державним виконавцем.

Також боржник зазначає, що 08.04.2021р. старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорновим П.В. були винесені постанова про накладення штрафу за невиконання виконавчого документу у розмірі 5100грн., зобов`язання виконання протягом 10 днів та погроза про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення; вимога про повернення балансоутримувачу державного нерухомого майна шляхом підписання акту приймання- передачі, без зазначення особи - балансоутримувача та/чи особи, з якою має бути підписаний акт.

Листом №СІІ-21-03086 від 23.03.2021р. скаржник звернувся до державного виконавця з клопотанням про звернення до суду щодо роз`яснення рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. по даній справі щодо надання роз`яснень: чи є стягувач та балансоутримувач однією особою, якщо ні, то на чию користь має бути виконане рішення, зазначити повне найменування та реквізити особи (балансоутримувача, роз`яснити виконання рішення на користь осіб (балансоутримувача), що не брали участі у судовому розгляді, зазначити в резолютивній частині рішення, з ким саме боржник має підписати акт: із стягувачем; балансоутримувачем чи третьою особою (оскільки також не зазначено). На вказаний лист скаржник відповіді не отримав.

Скаржник вважає, що є протиправним застосування державним виконавцем положень ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. не є таким, що не може бути виконаним без участі боржника.

Одночасно, відповідач зазначив, що державний виконавець не позбавлений права вдатися до примусового виконання рішення, у випадку невиконання його боржником самостійно.

Звідси, скаржник вбачає відсутніми будь-які правові та законні підстави для вчинення державним виконавцем дій щодо винесення постанови про накладення штрафу та вимоги виконавця від 08.04.2021р. ВП 64770940.

РВ ФДМУ просить суд відмовити у задоволенні скарги, подало заперечення від 28.07.2021р. за вх.№20106/21, де вказує, що станом на даний час рішення суду від 19.10.2020р. відповідачем не виконано, крім того, будь-яких доказів про намір виконати рішення суду з боку відповідача не подано. Позивач вважає, що у скарзі не міститься обгрунтування щодо бездіяльності державного виконавця та не зазначено в чому саме полягає така бездіяльність. Із матеріалів виконавчого провадження №64770940 позивач вбачає, що старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Жорновим 11.В. вчинялись виконавчі дії в межах повноважень передбачених законом України «Про виконавче провадження». Поряд із цим позивач вважає, що наказ Господарського суду Одеської області від 18.11.2020р. №916/2197/20 відповідає вимогам виконавчою документа, встановленим ЗУ „Про виконавче провадження, оскільки у даному наказі суду зазначені повністю всі відомості, передбачені статтею 4 Закону, в тому числі повне найменування стягувача та боржника, їх місцезнаходження. Позивач зазначає, що положення п.2 ч.1 ст.4 ЗУ „Про виконавче провадження є диспозитивними, не підлягають обов`язковому застосуванню, тому не можуть бути підставою для повернення виконавчого документа, ще й тому, що вказані положення щодо наведення у наказі інших відомостей стосуються стягувача та боржника, а не інших осіб. Позивач відмічає, що у листі від 23.02.2021р. №10-07-00705, адресованому державному виконавцю, РВ ФДМУ вказало, що балансоутримувачем державного нерухомого майна є Одеська національна академія харчових технологій. Крім того, за твердженням позивача, скаржником не подано до суду жодного доказу на підтвердження наведених у скарзі обставин.

28.07.2021р. за вх.№20161/21 до суду від ПрАТ «ВФ Україна» надійшло клопотання, в якому скаржник зазначив, що підтримує вимоги скарги у повному обсязі, просив судове засідання 28.07.2021р. проводити без його участі.

Так, згідно ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч.1 ст.342 ГПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.ч.1, 2, 3 ст.343 ГПК України).

Так, скаржник послався на те, що листом №ТД-21-03085 від 23.03.2021р. ПрАТ «ВФ Україна» повідомив державного виконавця про неможливість виконання його вимог у встановлений строк через низку обставин. Однак, до скарги скаржником не додано, ані самого листа, ані доказів його надсилання до Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Отже, скаржник не довів суду вжиття ним заходів щодо належного повідомлення державного виконавця про поважність причин неможливості добровільного виконання виконавчого документа, позаяк, не підлягає судом задоволенню вимога скаржника про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорнового П.В., ВП 64770940, щодо ігнорування (бездіяльності) у відношенні до клопотань-повідомлень про поважні причини скаржника.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.ч.1, 2, 3 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Отже, скаржник не довів суду, що ним у встановлений державним виконавцем строк було у добровільному порядку виконано рішення суду.

При цьому, згідно наказу суду від 18.11.2020р. вимога виконавчого документа викладена у наступній редакції: «Зобов`язати Приватне акціонерне товариство „ВФ Україна (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) повернути балансоутримувачу державне нерухоме майно, а саме: ділянку даху дев`ятиповерхової будівлі гуртожитку №2, інв. № 10331019, площею 25.00 кв.м, розташоване за адресою: м.Одеса, пров. Шампанський, 2, шляхом підписання акта приймання-передачі (повернення).». Тобто, у даному випадку виконавчі дії мають полягати лише у примушенні боржника до вчинення певних дій, державний виконавець може лише «зобов`язати», тобто спонукати в межах його повноважень боржника до виконання вимог виконавчого документа, на що і спрямована оскаржувана вимога виконавця від 08.04.2021р., під час винесення якої державним виконавцем положень ЗУ «Про виконавче провадження» не порушено.

Поряд із цим слід зазначити, що відсутність добровільного виконання боржником виконавчого документа, стала підставою для винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 08.04.2021р. про накладення штрафу.

Враховуючи викладене, є необґрунтованими та недоведеними, а позаяк, і такими, що не підлягають задоволенню вимоги скаржника про визнання неправомірними: постанови про накладення штрафу від 08.04.2021р. ВП64770940 старшого державного виконавця Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорнового П.В., про зобов`язання останнього її скасувати; вимоги від 08.04.2021р. ВП 64770940 старшого державного виконавця Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Жорнового П.В., про зобов`язання останнього її скасувати.

У виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ч.ч.1, 2 ст.14, ч.ч.1, 2 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Так, у наказі суду від 18.11.2020р. зазначено назви боржника та стягувача, їх адреси, коди. Наказ містить вичерпну вказівку на дію, яку має вжити боржник, а саме, повернути майно балансоутримувачу. При цьому, визначальним у даному випадку є виконання наказу на користь саме стягувача, яким за наказом є РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях. До речі, скаржнику слід взяти до уваги, що особа балансоутримувача може змінюватись та прерогативою визначення такої наділений стягувач РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях. До скарги скаржником не додано доказів того, що скаржник звертався до стягувача із питання виконання наказу суду у добровільному порядку та отримав від останнього відмову від прийняття виконання, або відмову вказати особу балансоутримувача.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення вимоги скаржника про зобов`язання старшого державного виконавця Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. винести постанову про повернення наказу Господарського суду Одеської області №916/2197/20 від 18.11.2021р.

З приводу зазначення скаржником про особливості демонтажу вежі, від якої він зобов`язаний звільнити майно стягувача, суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Відповідно до ч.1 ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004р. у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, відповідач, в силу вищеозначених положень ГПК України, рішення КСУ від 25.04.2012р. №11-рп/2012 та з врахуванням практики ЄСПЛ, зобов`язаний виконати належним чином судове рішення, що набрало законної сили.

Таким чином, за недоведеності та необґрунтованості не підлягає судом задоволенню скарга ПрАТ ВФ Україна від 26.04.2021р. за вх.№2-590/21 на дії та бездіяльність органу державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст.232, 234, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у повній мірі у задоволенні скарги ПрАТ ВФ Україна від 26.04.2021р. за вх.№2-590/21 на дії та бездіяльність органу державної виконавчої служби.

2. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 28.07.2021р. та згідно до ч.2 ст.254, п.25 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

3. Повну ухвалу складено 30.07.2021р.

Суддя І.А. Малярчук