ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року Справа № 902/1250/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Мельник О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.04.2021 року у справі № 902/1250/20 (суддя Тварковський А.А., повний текст рішення складено 26.04.2021 р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії

до Фізичної особи-підприємця Підлісної (Вергелес) Ірини Ігорівни

про стягнення 105 346, 38 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Вінницької філії звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Підлісної (Вергелес) Ірини Ігорівни 41 611, 75 грн - основного боргу; 4 494, 23 грн - пені; 1 037, 64 грн - 3% річних; 1 165, 12 грн - інфляційних втрат та 57 037, 64 грн - компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди комерційної нерухомості № 05Е000-87/18 від 05.02.2018 р. в частині повного та своєчасного внесення орендних платежів.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.04.2021 р. у справі № 902/1250/20 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 41 611, 75 грн - основного боргу; 4 494, 23 грн - пені; 1 037, 64 грн - 3% річних; 654, 57 грн - інфляційних втрат та 953, 72 грн - витрат на сплату судового збору. У стягненні 510, 55 грн - інфляційних втрат та 57 037, 64 грн - компенсації за дострокове розірвання договору відмовлено.

Судове рішення в частині задоволених позовних вимог мотивоване неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині повного та своєчасного внесення орендних платежів.

Окрім того, суд першої інстанції мотивує відмову в задоволенні позову в частині стягнення компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря відсутністю доказів дотримання відповідачем процедури розірвання договору оренди в односторонньому порядку, а відтак приходить до висновку, що припинення договору відбулося фактично за згодою сторін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Вінницької філії звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні 57 037,64 грн компенсації за дострокове розірвання договору, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що підпунктом 12.4.1 договору визначено, що дострокове його припинення за взаємною згодою сторін можливе лише за умови обов`язкового складання письмового документа за підписами обох сторін. Угоди про дострокове розірвання договору сторонами підписано не було. Таким чином, не висловивши заперечень щодо порушення відповідачем строків на подачу листа про дострокове розірвання договору, позивач лише не скористалося своїм правом на нарахування орендної плати за додаткових 180 днів, щоб не нарощувати заборгованість, яка на момент подачі листа відповідачем вже існувала. Компенсація ж за дострокове розірвання договору, передбачена п. 3.13 договору, має бути сплачена орендарем незалежно від обставин розірвання договору, єдиною підставою для її нарахування є - дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі та вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати без повідомлення учасників справи. Встановлено строк для надання суду відзиву на апеляційну скаргу.

Дана ухвала суду направлена на адреси сторін 02.06.2021 р. Копія даної ухвали суду направлялася на адресу відповідача, що відповідає відомостям з Державного реєстру .

Згідно п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання особою кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відповідач, правом передбаченим ст. 263 ГПК України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.04.2021 року у справі № 902/1250/20 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, колегія суддів встановила наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 05.02.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Вінницької філії (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Вергелес Іриною Ігорівною (згідно з відомостями в ЄДРЮОФОП за РНОКППП прізвище Вергелес змінено на Підлісна) (орендар, відповідач) укладено договір оренди комерційної нерухомості №№05Е000-87/18 (Договір), відповідно до п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комерційну нерухомість (далі - Майно), розташовану в місті Вінниці на першому поверсі триповерхової адміністративної будівлі № 22 по вул. М.Оводова, загальною площею 158,1 м2, в тому числі згідно з поверховим планом (додаток 3) приміщення № 24 площею 12,2 м2, приміщення № 25 площею 11,6 м2, приміщення № 25а площею 9,0 м2, приміщення № 26 площею 12.7 м2, приміщення № 27 площею 80,7 м2 та приміщення № 28 площею 31,9 м2, для розміщення магазину.

Розділом 3 договору сторони визначили умови розрахунку, зокрема, відповідно до п. 3.1. договору за домовленістю сторін орендна плата складається з плати за приміщення та плати за послуги з утримання комерційної нерухомості.

Підпунктом 3.1.1.3. договору визначено, що орендна плата починаючи з двадцять п`ятого місяця оренди складає 275 грн без ПДВ за 1м2 орендованої площі, що становить 43 477, 50 грн без ПДВ за 158,1 м2 за місяць.

Згідно з п. п. 3.8., 3.9. договору щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця орендодавець надає орендарю акт про надані послуги (або рахунок-акт), яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за попередній місяць. Орендар зобов`язаний підписати акт про надані послуги (або рахунок-акт) та повернути його орендодавцю не пізніше 20 числа поточного місяця. Орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.

Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Відповідно до п. 3.13. договору у разі дострокового розірвання цього договору чи зменшення орендованої площі (зменшення об`єкта оренди) за ініціативою орендаря, останній сплачує орендодавцю компенсацію у розмірі 10 % від суми на яку зменшується загальна сума договору не пізніше дати розірвання цього договору.

Договір діє з 05.02.2018 р. по 31.01.2021 р. включно, та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 12.1. договору).

Факт прийняття відповідачем у строкове платне користування майна за договором підтверджується обопільно підписаним сторонами актом приймання-передачі майна від 05.02.2018 р.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо повного та своєчасного внесення орендних платежів останнім допущено заборгованість за період з березня 2019 р. по грудень 2019 р. в сумі 41 611, 75 грн.

Відповідач направив на адресу позивача звернення від 25.12.2019 р. про припинення договору оренди комерційної нерухомості № 05Е000-87/18 від 05.02.2018 р., в якому також повідомлено, що приміщення буде звільнено 31.12.2019 р. та викладено прохання не нараховувати компенсацію по причині вкладу в ремонт приміщення 263 000 грн.

Предметом даного позову є вимога позивача про стягнення з відповідача 41 611, 75 грн - основного боргу, 4 494, 23 грн - пені, 1 037, 64 грн - 3% річних; 1 165, 12 грн - інфляційних втрат та 57 037, 64 грн - компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря у зв`язку із неналежним виконанням умов договору оренди комерційної нерухомості № 05Е000-87/18 від 05.02.2018 р.

Предметом же апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 57 037, 64 грн - компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря, в іншій частині судове рішення не оскаржується.

Відтак, апеляційний суд, враховуючи визначений позивачем предмет оскарження судового рішення, приймаючи до уваги межі розгляду справи апеляційним судом, визначені у ст. 269 ГПК України, зазначає, що обумовлений скаржником в апеляційному суді предмет оскарження унеможливлює апеляційний перегляд судового рішення в частині задоволення позову про стягнення з відповідача 41 611, 75 грн - основного боргу, 4 494, 23 грн - пені, 1 037, 64 грн - 3% річних, 654, 57 грн - інфляційних втрат та відмови в позові про стягнення 510, 55 грн - інфляційних втрат.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із загальними положеннями про зобов`язання останні мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Апеляційним судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини найму, до яких застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено апеляційним судом, п. 12.1. договору оренди комерційної нерухомості № 05Е000-87/18 від 05.02.2018 р., сторони передбачили, що він діє з 05.02.2018 р. по 31.01.2021 р. включно, та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Разом з тим, процедура розірвання договору в односторонньому порядку визначена в підпункті 12.4.2. пункту 12.4. договору, відповідно до якого договір може бути достроково припинений орендодавцем або орендарем в односторонньому порядку з будь-яких підстав за умови направлення іншій стороні письмового повідомлення про дострокове припинення договору не менш ніж за 180 календарних днів до дати припинення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач направив на адресу позивача звернення від 25.12.2019 р. про припинення договору оренди комерційної нерухомості № 05Е000-87/18 від 05.02.2018 р., в якому також повідомлено, що приміщення буде звільнено 31.12.2019 р. та просив не нараховувати компенсацію по причині вкладу в ремонт приміщення 263 000 грн.

Тобто відповідачем не дотримано порядку розірвання договору в односторонньому порядку визначеного в підпункті 12.4.2. пункту 12.4. договору.

Повідомлення відповідача від 25.12.2019 р. з проханням припинити договір 31.12.2019 р. не можна вважати відповідним повідомленням в розумінні підпункту 12.4.2. пункту 12.4. договору, оскільки воно датоване 25.12.2019 р., тобто за 6 днів до дати припинення договору.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що припинення договору оренди № 05Е000-87/18 від 05.02.2018 р. відбулося фактично з 31.12.2019 за згодою сторін, що виключає можливість нарахування компенсації згідно з п. 3.13. договору, оскільки вказаний висновок не узгоджується з підпунктом 12.4.1 пункту 12.4. договору, яким визначено, що дострокове його припинення за взаємною згодою сторін можливе лише за умови обов`язкового складання письмового документа за підписами обох сторін.

Однак, суд апеляційної інстанції вказує, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження укладення між сторонами угоди про дострокове розірвання договору за взаємною згодою.

З огляду на вказане, суд вказує, що п. 3.13. договору, сторони передбачили, що у разі дострокового розірвання цього договору чи зменшення орендованої площі (зменшення об`єкта оренди) за ініціативою орендаря, останній сплачує орендодавцю компенсацію у розмірі 10% від суми на яку зменшується загальна сума договору не пізніше дати розірвання цього договору.

Отже, враховуючи п. 3.13. договору, а також те, що ініціатором дострокового припинення дії договору оренди № 05Е000-87/18 від 05.02.2018 р. був відповідач, колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 57 037, 64 грн компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Стаття 277 ГПК України визначає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 57 037, 64 грн - компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря, з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині та змінити в частині стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277ч.1п.3, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 20.04.2021 року у справі №902/1250/20 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 57 037, 64 грн - компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря та судового збору .

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов про стягнення 57 037, 64 грн - компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря задоволити .

Викласти пункти 2,3 резолютивної частині рішення суду в наступні редакції:

"Стягнути з Фізичної особи-підприємця Підлісної Ірини Ігорівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії (вул.Соборна,10, м. Вінниця, 21050; ) 41 611, 75 грн - основного боргу, 4 494, 23 грн - пені, 1 037, 64 грн - 3% річних, 654, 57 грн - інфляційних втрат, 57 037, 64 грн - компенсації за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря та 1 572, 54 грн - витрат по сплаті судового збору".

У стягненні 510,55 грн. інфляційних втрат відмовити .

Врешті рішення Господарського суду Вінницької області від 20.04.2021 року у справі № 902/1250/20 - залишити без змін.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Підлісної Ірини Ігорівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії (вул. Соборна,10, м. Вінниця, 21050; ) 3 153 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити видачу судових наказів Господарському суду Вінницької області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.