ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/458/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Сантехкомплект"

вул. Куренівська, 16-а, м. Київ, 04073

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-монтаж компані"

вул. Юності, буд. 23, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, Івано-Франківська обл., 76494

про стягнення заборгованості в сумі 19 932 грн 19 коп.

представники сторін не з"явилися

ВСТАНОВИВ: Приватне акціонерне товариство "Сантехкомплект" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-монтаж компані" про стягнення заборгованості в сумі 19 932 грн 19 коп., з них: 14 297 грн 92 коп. - основний борг, 1 233 грн 59 коп. - пеня, 1 245 грн 34 коп. - втрати від інфляції, 295 грн 76 коп. - 3% річних, 2 859 грн 58 коп. - штраф згідно з п. 5.4 договору.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2021, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судовий розгляд справи по суті на 30.06.2021, встановив сторонам строк на надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Копії ухвали від 31.05.2021, направлені сторонам за юридичними адресами, вказаними в позовній заяві, що відповідають даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, отримано позивачем 07.06.2021, а від відповідача поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою Укрпошти 14.06.2021 "адресат відсутній".

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на вказані приписи процесуального закону, відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та призначення судового розгляду справи по суті 14.06.2021.

В судовому засідання 30.06.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 29.07.2021.

В судове засідання 29.07.2021 учасники у справі не з`явилися, хоча у відповідності до ст.ст.120, 242 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

За приписами ч. 1ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших клопотань від сторін до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №1113/28-сб від 24.09.2018 в частині своєчасного розрахунку за поставлений товар, який було відвантажено відповідачу відповідно до видаткової накладної № К1-00034085 від 31.08.2020 на суму 14 297 грн 92 коп. За прострочення виконання грошового зобов"язання позивач нарахував відповідачу 1 233 грн 59 коп. пені, 1 245 грн 34 коп. втрат від інфляції, 295 грн 76 коп. 3% річних, 2 859 грн 58 коп. штраф згідно з п. 5.4 договору.

Позиція відповідача. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

24.09.2018 між Приватним акціонерним товариством "Сантехкомплект" код 20038832 (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технології інженерних систем і монтаж" код 40912374 (теперішнє найменування ТОВ "Буд-Монтаж Компані" (покупець, відповідач)) укладено договір поставки №1113/18-сб (а.с. 12-14).

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати товар на умовах і у порядку, визначених цим договором, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в рахунку-фактурі та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору, загальна сума договору становить 1 000 000 грн, у тому числі ПДВ - 166 666 грн 67 коп., але не більше, що є орієнтовною, а не сталою величиною, яка визначається за домовленістю сторін. Остаточна загальна сума цього договору визначається з підсумку цін товару, поставленого постачальником відповідно до умов цього договору та отриманого покупцем за період дії даного договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що покупець здійснює оплату за отриманий товар протягом 5 (п"яти) календарних днів з моменту отримання товару. Товар вважається оплаченим покупцем при надходженні коштів на поточний рахунок постачальника. Допускається попередня оплата товару (аванс) з ініціативи покупця. Сторони можуть погодити інший порядок оплати в додатках до договору.

Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця. Партією товару є товар, поставлений по одній видатковій накладній (п. 4.1).

Згідно з п. 4.2 договору, строк поставки товару, який є в наявності на складі постачальника - впродовж 5 (п"яти) робочих днів.

Відповідно до п. 4.8 договору, підписання покупцем видаткової накладної свідчить про те, що покупець згоден з ціною на товар, вказаною в накладній, перевірив кількість, асортимент, тару поставленої партії товару та погоджується на прийняття всього товару як належно поставленого згідно цього договору з дотриманням строків його постачання.

За прострочку поставки товару постачальник на вимогу покупця сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості непоставлених в строк товарів (п. 5.2).

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку порушення покупцем строків оплати, покупець на вимогу оплачує постачальникові неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Неустойка сплачується за весь період невиконання або неналежною виконання покупцем своїх зобов`язань, включаючи день повного розрахунку за поставлений товар. Крім цього, за прострочку оплати більш ніж на 30 календарних днів, з покупця стягується штраф у розмірі 20% від суми прострочки.

У відповідності до п. 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 23.09.2019 включно, а в частині виконання зобов"язань - до повного їх виконання сторонами. Якщо жодна сторона не повідомить іншу за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення строку дії договору, він вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах.

На виконання умов договору поставки за період з 25.09.2018 по 31.08.2020 позивачем поставлено товар відповідачу на загальну суму 626 311 грн 01 коп., що підтверджується видатковими накладними копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.18 -100), в т.ч. відповідно до видаткової накладної №К1-00034085 від 31.08.2020 товар на суму 14297 грн 92 коп.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків №2612 від 17.05.2021 за період з 01.09.2018 по 17.05.2021, який підписано в односторонньому порядку стороною позивача, заборгованість ТОВ "Буд-монтаж компані" перед ПАТ "Сантехкомплект" відповідно до видаткової накладної №К1-00034085 від 31.08.2020 станом на 17.05.2021 складає 14 297 грн 92 коп. (а.с. 15-17).

З метою досудового врегулювання спору ПАТ "Сантехкомплект" зверталося до ТОВ "Технології інженерних систем і монтаж" з претензіями №84/20-п від 18.12.2020 та №24/21-п від 17.03.2021 про сплату заборгованості в сумі 14 297 грн 92 коп. (а.с 101-107).

Відповідно до розрахунків позивача, за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором поставки №1113/18-сб від 24.09.2018 за період з 05.09.2020 по 14.05.2021 відповідачу нараховано інфляційні втрати в сумі 1 245 грн 34 коп., пеню в сумі 1 233 грн 59 коп., 3% річних в сумі 295 грн 76 коп., штраф згідно з п. 5.4 договору в сумі 2 859 грн 58 коп.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частини 1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 173, 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правочин між сторонами за своєю правовою природою, основними та другорядними ознаками є договором поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір поставки №1113/18-сб, укладений між сторонами 24.09.2018 є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні приписи містяться у ст.265 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на підставі видаткової накладної № К1-00034085 від 31.08.2020 відповідач отримав від позивач товар на суму 14 297 грн 92 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 3.3. договору поставки, покупець здійснює оплату за отриманий товар протягом 5 (п"яти) календарних днів з моменту отримання товару.

Враховуючи, що 5 календарний день з дня отримання товару - 05.09.2020 припав на вихідний день (суботу), строк оплати переноситься на перший робочий день - 07.09.2020 (понеділок).

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідач доводів позивача щодо поставки товару не спростував, доказів оплати за отриманий товар суду не надав, у зв"язку з чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором №1113/18-сб від 24.09.2018 в розмірі 14 297 грн 92 коп. обґрунтована та належить до задоволення.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

За розрахунком позивача 3% річних за період з 05.09.2020 по 14.05.2021 складають 295 грн 76 коп., інфляційні втрати - 1 245 грн 34 коп.

Враховуючи, що строк виконання зобов"язань відповідачем настав 07.09.2020, судом здійснено перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат в системі ІПС "Законодавство" з 08.09.2020 (дня прострочення виконання зобов"язань), згідно якого розмір трьох процентів річних становить 292 грн 25 коп., а інфляційних втрат - 1 245 грн 34 коп.

Таким чином, до стягнення належить 292 грн 25 коп. трьох процентів річних та 1 245 грн 34 коп. інфляційних втрат.

Позивачем на підставі п. 5.4 договору поставки №1113/18-сб від 24.09.2018 заявлено до стягнення пені у розмірі 1 233 грн 59 коп. за період з 05.09.2020 по 31.12.2020 та штраф у розмірі 2 859 грн 58 коп.

Враховуючи, що прострочення оплати товару відповідачем має місце значно більше тридцяти календарних днів, позивачем правомірно, на підставі п. 5.4 договору поставки нараховано відповідачу штраф у розмірі 20% від суми прострочки, що становить 2 859 грн 58 коп. Таким чином, вимога позивача про стягнення штрафу обґрунтована та належить до задоволення.

В ч.6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Таким чином, в даному випадку право на нарахування пені за прострочення відповідачем сплати коштів за поставлений товар виникло з дня прострочення виконання зобов"язань за договором поставки - 08.09.2020 і припиняється 07.03.2020.

В позовній заяві нарахування пені позивачем здійснено з 07.09.2020 по 14.05.2020.

Судом здійснено перерахунок пені в системі ІПС "Законодавство" за період прострочення з 08.09.2020 по 07.03.2020, згідно якого розмір пені становить 850 грн 52 коп. Відповідно, вимога позивача про стягнення пені належить до часткового задоволення.

З огляду на вищевикладене, позов належить до часткового задоволення.

Відповідно до п.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача належить покласти судовий збір у розмірі 2225 грн 96 коп. (98,06%), на позивача - 44 грн 04 коп. (1,94%).

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-монтаж компані" (вул. Юності, буд. 23, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, Івано-Франківська обл., 76494, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Сантехкомплект" (вул. Куренівська, 16-а, м. Київ, 04073, ) 14 297 (чотирнадцять тисяч двісті дев"яносто сім) гривень 92 коп. основної заборгованості, 292 (двісті дев"яносто дві) гривні 25 коп. 3% річних, 1 245 (одну тисячу двісті сорок п"ять) гривень 34 коп. інфляційних втрат, 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень 52 коп. пені, 2 859 (дві тисячі вісімсот п"ятдесят дев"ять) гривень 58 коп. штраф та 2 225 (дві тисячі двісті двадцять п"ять) гривень 96 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції в порядку розділу 4 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.08.2021

Суддя О.В. Рочняк