ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021м. ДніпроСправа № 904/5561/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне підприємство "Магістральсервіс", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 488 446,03 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне підприємство "Магістральсервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 488 446,03 грн.

Ухвалою суду від 08.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/5561/21 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістральсервіс" (надалі виконавець) та Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (надалі - замовник) було укладено договір про закупівлю послуг № 1150-20 від 26.11.2020 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що виконавець зобов`язується у 2020 році надати послуги за цінами, визначеними у договірній ціні, що додається до цього договору і є його невід`ємною частиною, а замовник прийняти і оплатити послуги.

Згідно з п. 1.2 договору, предмет договору: «Поточний ремонт дорожнього покриття на території м. Кам`янське (за ДК 021:2015 код 45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт)».

Кількість послуг, що надаються за цим договором, визначені у дефектному акті та кошторисі, які додаються до цього договору і є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.3.1 договору встановлено, що грошове зобов`язання в межах, встановлених кошторисом, становить 488 446,03 грн. з ПДВ.

Позивач зазначив, що виконав умови договору, виконав роботи на загальну суму 488 446,03 грн.

Позивач вказав, що склав акт № 1 за грудень 2020 приймання виконаних будівельних робіт, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати та виставив відповідачу рахунок на оплату № 60 від 02.12.2020.

За твердженням позивача, рахунок на оплату № 60 від 02.12.2020 та по 2 екземпляри довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акту № 1 за грудень 2020 приймання виконаних будівельних робіт, розрахунку загальновиробничих витрат до акту № 1, підсумкової відомості ресурсів, переліку об`єктів та обсяги виконаних робіт були направлені на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 23.12.2020. Вказані документи були отримані представником Департамента житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради 15.01.2021, що підтверджується кур`єрською накладною № 218691.

Відповідно до п. 6.1.3 договору, замовник зобов`язаний підписати впродовж п`яти робочих днів з моменту отримання від виконавця акт приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2В. У разі не підписання акту приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2В сповістити виконавця у письмовій формі про такі причини.

Однак, за твердженням позивача, представником відповідача у п`ятиденний термін з дня отримання акта приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2В не було ані підписано такий акт, ані надано виконавцю повідомлення про відмову від підписання акта.

Пунктом 4.1 договору визначено, що розрахунки оплати проводяться замовником по факту надходження бюджетних коштів у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця після підписання сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2В та довідок про вартість і витрати форми КБ-3 з відтермінуванням платежу до 120 календарних днів.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням п.п. 6.1.3, 4.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив виконані роботи у встановлені строки у повному обсязі.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Департамента житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістральсервіс" у розмірі 488 446,03 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач послався на те, що строк дії договору закінчився 31.12.2020. Відповідач вказав, що до закінчення строку дії договору позивачем не було надано документів, необхідних для проведення оплати. Відповідач наполягає на тому, що не має обов`язку оплачувати виконані роботи після закінчення строку дії договору.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором про закупівлю послуг № 1150-20 від 26.11.2020 у розмірі 488 446,03 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи були виконані позивачем роботи, на яку суму; в які строки і якому виконані роботи мали бути оплачені), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи було оплачено відповідачем виконані позивачем роботи), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістральсервіс" (надалі виконавець) та Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (надалі - замовник) було укладено договір про закупівлю послуг № 1150-20 від 26.11.2020 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з дня підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що виконавець зобов`язується у 2020 році надати послуги за цінами, визначеними у договірній ціні, що додається до цього договору і є його невід`ємною частиною, а замовник прийняти і оплатити послуги.

Згідно з п. 1.2 договору, предмет договору: «Поточний ремонт дорожнього покриття на території м. Кам`янське (за ДК 021:2015 код 45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт)».

Кількість послуг, що надаються за цим договором, визначені у дефектному акті та кошторисі, які додаються до цього договору і є його невід`ємною частиною.

На виконання умов договору між сторонами були підписані дефектний акт, договірну ціну, локальний кошторис, розрахунок загальновиробничих втрат та підсумкова відомість ресурсів.

Пунктом 3.3.1 договору встановлено, що грошове зобов`язання в межах, встановлених кошторисом, становить 488 446,03 грн. з ПДВ.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, виконав роботи на загальну суму 488 446,03 грн.

Позивач склав акт № 1 за грудень 2020 приймання виконаних будівельних робіт, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати та виставив відповідачу рахунок на оплату № 60 від 02.12.2020.

Рахунок на оплату № 60 від 02.12.2020 та по 2 екземпляри довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акту № 1 за грудень 2020 приймання виконаних будівельних робіт, розрахунку загальновиробничих витрат до акту № 1, підсумкової відомості ресурсів, переліку об`єктів та обсяги виконаних робіт разом із супровідним листом № 123 від 22.12.2020 були направлені на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 23.12.2020. Вказані документи були отримані представником Департамента житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради 15.01.2021, що підтверджується кур`єрською накладною № 218691.

Відповідно до п. 6.1.3 договору, замовник зобов`язаний підписати впродовж п`яти робочих днів з моменту отримання від виконавця акт приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2В. У разі не підписання акту приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2В сповістити виконавця у письмовій формі про такі причини.

Однак, представником відповідача у п`ятиденний термін з дня отримання акта приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2В не було ані підписано такий акт, ані надано виконавцю повідомлення про відмову від підписання акта.

Слід звернути увагу, що у відзиві відповідач не заперечив проти факту виконання позивачем робіт на загальну суму 488 446,03 грн.

Пунктом 4.1 договору визначено, що розрахунки оплати проводяться замовником по факту надходження бюджетних коштів у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця після підписання сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2В та довідок про вартість і витрати форми КБ-3 з відтермінуванням платежу до 120 календарних днів.

З урахуванням п.п. 6.1.3, 4.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних робіт настав 21.05.2021.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив виконані роботи у встановлені строки у повному обсязі.

За таких обставин, у Департамента житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістральсервіс" у розмірі 488 446,03 грн.

Заперечення відповідача щодо закінчення строку дії договору судом до уваги не приймаються. Оскільки грошове зобов`язання зі сплати вартості робіт/послуг за договором не припиняється у зв`язку із закінченням строку дії такого договору.

А отже, вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 488 446,03 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 1150-20 від 26.11.2020 з додатками та додатковими угодами (том 1 а.с. 10 - 36), актом № 1 (том 1 а.с. 39 - 43), розрахунком загальновиробничих витрат до акту № 1 (том 1 а.с. 43 - 44), підсумковою відомістю ресурсів (том 1 а.с. 45 - 46), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (том 1 а.с. 38), рахунком на оплату (том 1 а.с. 37), супровідним листом № 123 від 22.12.2020 з доказами направлення (том 1 а.с. 47 - 51).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на відповідача.

ЩОДО ПОКЛАДЕННЯ НА ВІДПОВІДАЧА ВИТРАТ ПОЗИВАЧА НА ПРАВОВУ ДОПОМОГУ АДВОКАТА.

Позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн. та 5% від суми задоволених позовних вимог винагороди (гонорару успіху), передбаченого п. 2 додаткової угоди № 1150-20 від 19.05.2021 до договору про надання правової допомоги від 23.09.2020.

У якості доказів надання адвокатом Мухою Станіславом Ярославовичем Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне підприємство "Магістральсервіс" юридичних послуг під час розгляду справи № 904/5561/21 позивачем долучено до суду: договір про надання правової допомоги від 23.09.2021, додаткову угоду № 1150-20 від 19.05.2021 до договору про надання правової допомоги, ордер № 1080750 від 12.07.2021, детальний опис робіт (наданих послуг) станом на 12.07.2021.

В пункті 2 додаткової угоди № 1150-20 від 19.05.2021 до договору про надання правової допомоги від 23.09.2020 сторони погодили, що гонорар у даній справі по даному договору визначається наступним чином:

- в фіксованому розмірі за надання з боку адвоката правничої допомоги клієнту в суді першої інстанції (Господарському суді Дніпропетровської області) складає 20 000 грн.;

- за досягнення позитивного результату для клієнта у справі про стягнення з Департамента житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне підприємство "Магістральсервіс" заборгованості по договору на виконання робіт № 1150-20 від 26.11.2020 винагорода (гонорар успіху) адвоката складає 5% від суми задоволених судом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне підприємство "Магістральсервіс" позовних вимог, зазначених в рішенні суду, яке набрало чинності. Дана сума обумовлена сторонами до сплати у відсотковому розмірі від суми, яка присуджена клієнту судом (тобто під відкладальною умовою) і є складовою частиною гонорару адвоката.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (№ в ЄДРСР 87951334) Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28-29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19.

Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, вбачається, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу 44 422,30 грн. (20 000 грн. - фіксований розмір та 24 422,30 грн. гонорар успіху у розмірі 5% від задоволених позовних вимог) є явно непропорційним до предмета спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В постанові Великої Палати Верховного суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

За таких обставин, враховуючи відсутність складних арифметичних розрахунків під час підготування позову; незначний обсяг доказів у справі; ціну позову; відсутність впливу результату розгляду цієї справи на репутацію позивача, суд вважає обґрунтованим покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. - фіксованого розміру, передбаченого договором.

У задоволенні вимог позивача про покладення на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 24 422,30 грн. гонорару успіху у розмірі 5% від задоволених позовних вимог, слід відмовити.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Департамента житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Москворецька, буд. 14; ідентифікаційний код: 34827358) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне підприємство "Магістральсервіс" (ідентифікаційний код: 42884229; місцезнаходження: 51914, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Тритузна, буд. 176) суму основної заборгованості у розмірі 488 446,03 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 326,69 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 06.08.2021.

Суддя М.О. Ніколенко