ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 рокуСправа № 912/1347/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №912/1347/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Форсаж", 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 76

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Автотранс", 25014, Кіровоградська область, м. Кропивницький, проспект Інженерів, буд. 10-А

про стягнення 21 342,72 грн

Представники сторін участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Форсаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Автотранс" про стягнення грошових коштів з урахуванням штрафних санкцій та 36% річних у загальному розмірі 21 342,72 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору поставки №1п10994 від 03.08.2020 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою від 06.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/1347/21 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 31.05.2021, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Одночасно з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Форсаж" подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме майно та грошові кошти ТОВ "Фенікс Автотранс" () в межах суми позовних вимог - 21 342,72 грн.

Згідно ухвали від 06.05.2021 господарський суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

18.05.2021 від позивача надійшла заява (12.05.2021 засобами електронного зв`язку) про розгляд справи за відсутності представника та повідомлення, що оригінали письмових доказів, копії яких додано до позову, знаходяться у позивача.

31.05.2021 відповідачем подано суду відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовної заяви, зокрема з підстав відсутності належного підтвердження проведення господарських операцій між сторонами. В ході проведення інвентаризації відповідача наразі не виявлено оригіналів фінансово-господарських документів по взаємовідносинах з ТОВ "Компанія Форсаж". В бухгалтерському обліку відсутня операція з постачання товару за видатковою накладною №2612 від 26.02.2021. Накладна №2612 від 26.02.2021, не містить необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4. Положення про документарне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, тому не є первинним документом, який в розумінні ст.ст. 13, 74 ГПК України є належним доказом того, що господарська операція з передачі товару відбулась. Відповідач зазначає, що з долученої до позовної заяви копії акта звірки взаєморозрахунків вбачається, що від імені ТОВ "Фенікс Автотранс" начебто підписав "гол. інженер Скланиченко Дмитрій Сергійович", проте в штатному розписі ТОВ "Фенікс Автотранс" відсутня посада головного інженера, довіреність такій особі на уповноваження бути представником ТОВ "Фенікс Автотранс" перед третіми особами з правом підпису документів не видавалась. Акт містить підпис не особи, зазначеного в ньому. Даний акт звірки не містить посилання на договір/договори або інші документи, як на підставу виникнення заборгованості. До позовної заяви не додані замовлення, рахунки, довіреності, обов`язковість складення яких передбачено умовами договору поставки №1п10994 від 03.08.2020.

Ухвалою суду від 31.05.2021 оголошено перерву в судовому засіданні на 18.06.2021.

09.06.2021 на адресу суду засобами електронного зв`язку від позивача надійшла відповідь на відзив з доказами її направлення на офіційну електронну адресу відповідача, до якої додано податкову накладну від 26.02.2021 №838 на суму ПДВ 3368,166 грн та квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.03.2021 за №.

Ухвалою суду від 18.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні на 05.07.2021.

Згідно ухвали суду від 05.07.2021 постановлено здійснювати подальший розгляд справи №912/1347/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Продовжено строк підготовчого провадження у справі №912/1347/21 на тридцять днів. Закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 30.07.2021. Водночас, витребувано у сторін та Державної податкової служби у Кіровоградській області необхідну для розгляду справи інформацію.

16.07.2021 на адресу суду від Головного управління ДПС у Кіровоградській області надійшла запитувана інформація.

27.07.2021 на електронну пошту суду надійшли пояснення позивача.

28.07.2021 до суду надійшло клопотання позивача від 27.07.2021 №1/27/07, до якого додано для огляду в судовому засіданні оригінали наступних документів: договір поставки від 03.08.2020 №1п10994; акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 по 13.04.2021; видаткова накладна від 26.02.2021 №2612.

29.07.2021 від відповідача надійшли пояснення, за змістом яких повідомлено суд про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Автотранс" одної печатки, яка використовується товариством в своїй діяльності.

30.07.2021 судом розпочато розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 30.07.2021 сторони своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористались, уповноважених представників не направили.

Поряд з цим, копія ухвали від 05.07.2021 направлена на адресу відповідача, яка є адресою його місцезнаходження відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - 25014, Кіровоградська область, м. Кропивницький, проспект Інженерів, буд. 10-А.

Проте, поштовий конверт із вкладенням - копія названої ухвали, повернутий органом поштового зв`язку із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", поштовий штемпель містить дату 10.07.2021.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач обізнаний про відкриття провадження у даній справі та її розгляд, копія ухвали суду від 05.07.2021 вважається врученою відповідачу 10.07.2021.

До того ж відповідач на виконання ухвали від 05.07.2021 надано витребувані пояснення, що свідчить про обізнаність відповідача із змістом ухвали, а відповідно він повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засдіання.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин сторін.

03.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Форсаж" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фенікс Автотранс" (покупець) укладено договір поставки №1п10994 (далі - Договір, а.с. 5), згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець зобов`язався приймати та сплачувати мастильні матеріали та товари для автомобілів (товар) на умовах визначених цим договором.

Поставка товару здійснюється партіями. Кількість, номенклатура та ціна товару в партії та термін сплати вказуються у рахунку-фактурі і накладних, які надає постачальник на кожну партію товару, що є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 Договору).

Розділом 2 Договору передбачено порядок поставки товарів, зокрема, згідно п. 2.1 Договору постачальник поставляє товар на умові EXW - склад постачальника: м. Київ, вул. Автозаводська, 76 у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення комерційних термінів "Інкотермс-2000".

В п. 3.1 Договору визначено, що продаж товару за домовленістю сторін здійснюється на умовах попередньої оплати, оплати в день поставки або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін сплати зазначається у накладній або у додатку до цього договору.

Відповідно до п. 8.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2021.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками, оригінал оглянуто в засіданні.

На виконання умов Договору ТОВ "Компанія "Форсаж" поставило ТОВ "Фенікс Автотранс" товар, а саме Олива Vecton 10W40 Е4/Е7 208 л, артикул RВ-V14Е4Е7-208L, загальною вартістю 39 551,00 грн за наступними видатковими накладними:

- №371 від 13.01.2021 на суму 19 342,00 грн, в тому числі ПДВ 3 223,67 грн;

- №2612 від 26.02.2021 на суму 20 209,00 грн, в тому числі ПДВ 3 368,17 грн (оригінал оглянуто)(а.с. 6) .

За поясненнями позивача товар, поставлений на підставі накладної №371 від 13.01.2021 на суму 19 342,00 грн, повністю оплачений відповідачем.

З метою визначення заборгованості станом на 13.04.2021, сторонами складено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 по 13.04.2021, де визначено за відповідачем заборгованість в розмірі 20 209,00 грн (оригінал оглянуто)(а.с. 7).

З підстав невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті товару на суму 20 209,00 грн за Договором, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Згідно положень ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення зобов`язання, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію, зокрема, господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як передбачено в ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 4 ст. 265 Господарського кодексу України також передбачено, що сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Отже, суб`єкти господарської діяльності мають право укладати договори, використовуючи при цьому і правила Інкотермс - Правила Міжнародної торгової палати з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі в редакції 2000 року (далі по тексту - Інкотермс-2000).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено ст. 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За частиною 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено виконання ТОВ "Компанія "Форсаж" зобов`язань за Договором в період з 01.01.2021 по 13.04.2021 з поставки ТОВ "Фенікс Автотранс" товару, а саме - Олива Vecton 10W40 Е4/Е7 208 л, артикул RВ-V14Е4Е7-208L, загальною вартістю 39 551,00 грн за видатковими накладними: №371 від 13.01.2021 на суму 19 342,00 грн, в тому числі ПДВ 3 223,67 грн; №2612 від 26.02.2021 на суму 20 209,00 грн, в тому числі ПДВ 3 368,17 грн.

За поясненнями позивача товар, поставлений на підставі накладної №371 від 13.01.2021 на суму 19 342,00 грн, повністю оплачений відповідачем.

Між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 13.04.2021, де погоджено, що заборгованість ТОВ "Фенікс Автотранс" становить 20 209,00 грн.

Поряд з цим, відповідач заперечує отримання товару за видатковою накладною №2612 від 26.02.2021 на суму 20 209,00 грн.

За твердженням відповідача, накладна №2612 від 26.02.2021 не містить необхідних реквізитів, тому не є первинним документом на підтвердження господарської операції з передачі товару від позивача відповідачу.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд звертає увагу на те, що у разі невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Відповідно до підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Матеріали справи містять податкову накладну №838 від 26.02.2021, де позивачем відображено проведення господарської операції за спірною видатковою накладною №2612 від 26.02.2021 (а.с. 65-68).

Відповідно до частин 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно до статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Тобто, самостійне занесення особою, як покупцем товару, суми податку за видатковими накладними до податкового кредиту в порядку статті 198 Податкового кодексу України, здійснюється за наслідками завершення такою особою операції з придбання товарів, та є за свою суттю підтвердженням його прийняття.

З листа ГУ ДПС у Кіровоградській області від 16.07.2021 №5047/6/11-28-20-06 вбачається, що відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних, податкову накладну №838 від 26.02.2021, виписану ТОВ "Компанія "Форсаж" () на ТОВ "Фенікс Автотранс" () зареєстровано у названому реєстрі 03.03.2021.

Також, у наведеному листі вказано, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Фенікс Автотранс" у поданій звітності по податку на додану вартість за лютий 2021 року включено до складу податкового кредиту суму, що вказана у вищезазначеній податковій накладній (сума ПДВ - 3368,17 грн), згідно Додатку №5 до податкової декларації.

Тобто, відповідачем занесено до податкового кредиту за лютий 2021 року суму податку за видатковою накладною №2612 від 26.02.2021, що в свою чергу свідчить про наявність у такої особи податкової накладної на відповідну поставку та є підтвердженням прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Фенікс Автотранс" товару та визнання завершення господарської операції в розумінні статті 198 Податкового кодексу України.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що наявна в матеріалах справи накладна є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону, а також наявність зареєстрованої податкової накладної, у сукупності, фіксують факт здійснення господарської операції (постачання товару), що в свою чергу є підставою для настання у відповідача обов`язку з оплати поставленого товару в повному обсязі, встановленими ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Вказану позицію викладено Верховним Судом в постанові від 15.05.2020 у справі №922/1467/19.

Господарський суд враховує, що доказів проведення попередньої оплати або оплати в день поставки товару згідно п. 3.1 Договору сторонами суду не подано.

При цьому, з урахуванням положень п. 3.1 Договору щодо продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін сплати за накладною №2612 від 26.02.2021 настав 19.03.2021.

Доказів оплати вартості товару в розмірі 20 209,00 грн відповідачем суду не подано. Заперечення відповідача щодо отримання товару за видатковою накладною №2612 від 26.02.2021 спростовано вищевикладеними обставинами.

З підстав викладеного позовні вимоги в частині стягнення 20 209,00 грн заборгованості за Договором заявлено обґрунтовано та такі вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення нарахованих за період з 20.03.2021 по 30.04.2021 з суми боргу 20 209,00 грн пені в розмірі 317,28 грн та 36 відсотків за користування грошовими коштами в сумі 816,44 грн.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Статями 216, 230 Господарського кодексу України передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання у вигляді сплати штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно правил частини 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За визначенням, наведеним в ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу вимог ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В п. 5.1 Договору передбачено, що покупець за порушення строку оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що на підставі ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми за кожен день прострочення.

Суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З розрахунку позивача вбачається, що останній, при нарахуванні пені, обмежився розміром подвійної облікової ставки НБУ та строком, встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Окрім цього, позивачем нараховано пеню та 36% річних від простроченої суми станом на дану виникнення такого права - 20.03.2021 з врахуванням дати виконання зобов`язання за видатковою накладною №2612 - 19.03.2021, з відповідної суми боргу 20 209,00 грн, що існувала на день такого нарахування.

Господарський суд, не виходячи за межі періоду, визначеного позивачем, а саме з 20.03.2021 по 30.04.2021, здійснив перерахунок пені та 36% річних з суми боргу 20 209,00 грн, за результатами якого сума пені склала 318,91 грн, а 36% річних - 837,15 грн.

Поряд з цим, позивачем заявлено до стягнення з суми боргу 20 209,00 грн за вказаний період 317,28 грн пені та 36 % річних в сумі 816,44 грн, тому задоволенню підлягають вимоги, в межах заявлених позивачем сум.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. З Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Автотранс" підлягають стягненню на користь позивача 20 209,00 грн боргу, 317,28 грн пені та 36 % річних в сумі 816,44 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Автотранс" (25014, Кіровоградська область, м. Кропивницький, проспект Інженерів, буд. 10-А, і.к. 42569195) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Форсаж" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 76, і.к. 36871919) - 20209,00 грн боргу, 317,28 грн пені, 816,44 грн 36% річних, а також 2270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити позивачу на електронну пошту його представника: та відповідачу на електронні пошти , та поштову адресу 25014, м. Кропивницький, пр-т Інженерів, 10-А.

Повне рішення складено 04.08.2021.

Суддя В.Г. Кабакова