ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2021 справа № 914/1031/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат баранкових виробів», м. Ватутіне Черкаської області,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Туррон», м. Львів,
про: стягнення заборгованості в розмірі 417 807,88 грн
Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Х.Л. Лащ

За участю представників сторін:

від позивача: А.В. Попов представник;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат баранкових виробів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Туррон» про стягнення заборгованості в розмірі 417 807,88 грн.

Ухвалою суду від 20.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справи, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 24.05.2021. В подальшому, у зв`язку з неякою представника відповідача в підготовче засідання, розгляд справи відкладено на 07.06.2021 та на 22.06.2021.

Ухвалою суду від 22.06.2021 закрито підготовче провадження у справі № 914/1031/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.08.2021.

В судовому засіданні представник позивача, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки щодо своєчасної та повної оплати за відвантажений товар.

В судове засідання 02.08.2021 представник відповідача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, що підтверджується долученою до матеріалів справи розпискою. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

В судовому засіданні 02.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комбінат баранкових виробів» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Туррон» укладено Договір поставки №П14-166 від 10.11.2020.

Відповідно до п. 1.1 даного договору, постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) Покупцю кондитерську продукцію (далі - Продукція) в асортименті, кількості, на умовах та в терміни, погоджені Сторонами в Специфікації (- ях), які є Додатками до даного Договору і його невід`ємними частинами, а Покупець зобов`язується прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.

На виконання вказаного договору ТОВ «Комбінат баранкових виробів» передало у власність Покупцю кондитерську продукцію на:

- суму 183 668, 11 грн, в тому числі ПДВ (згідно видаткової накладної №6115 від 22.11.2020, Товарно-транспортної накладної №6115 від 22.11.2020);

- на суму 70 709, 76 грн в тому числі ПДВ (згідно видаткової накладної №6529 від 14.12.2020, Товарно-транспортної накладної №6529 від 14.12.2020);

- на суму 116 474, 69 грн в тому числі ПДВ (згідно видаткової накладної №6662 від 21.12.2020 року, Товарно-транспортної накладної №6662 від 21.12.2020);

- на суму 195 826, 75 грн в тому числі ПДВ (згідно видаткової накладної №25 від 04.01.2021, товарно - транспортна накладна №25 від 04.01.2021);

- на суму 223 128, 57 грн в тому числі ПДВ (згідно видаткової накладної №394 від 25.01.2021).

Всього поставлено товару на суму 789 807, 88 грн, в тому числі ПДВ.

Згідно пункту 6.5. Договору, якщо інше не погоджено Сторонами у Специфікації, оплата вартості партії продукції за цим договором здійснюється Покупцем на умовах відстрочки платежу терміном 14 (чотирнадцять) календарних днів з дати отримання відповідної партії Продукції, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника або внесення грошових коштів готівкою до каси Постачальника.

За поставлену Продукцію, Покупець розрахувався частково, а саме оплата здійснювалась наступними платежами:

- 21.12.2020 здійснено платіж в сумі 50 000, 00 грн, в тому числі ПДВ;

- 11.01.2021 здійснено платіж в сумі 22 000, 00 грн, в тому числі ПДВ;

- 26.01.2021 здійснено платіж в сумі 150 000 грн, в тому числі ПДВ;

- 12.03.2021 здійснено платіж в сумі 150 000 грн, в тому числі ПДВ.

Всього оплачено продукцію на суму 372 000 грн, в тому числі ПДВ.

Залишок боргу, що залишився не сплачений та строк сплати якого минув становить 417 807,88 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, з метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, 09.02.2021 Позивач направив Відповідачу претензію про сплату заборгованості від 05.02.2021 №336.

Докази отримання відповіді на претензію та повне погашення заборгованості за поставлений товар в матеріалах справи відсутні, що і стало причиною звернення до суду з матеріально правовою вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Туррон» боргу за поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Комбінат баранкових виробів» та неоплачений товар в розмірі 417807,88 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки № П14-166 від 10.11.2020.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оплату за поставлений товар ТзОВ «Кондите6рська фабрика Туррон» відповідно до п.6.5. Договору, якщо інше не погоджено Сторонами у Специфікації, оплата вартості партії продукції за цим договором здійснюється Покупцем на умовах відстрочки платежу терміном 14 (чотирнадцять) календарних днів з дати отримання відповідної партії Продукції, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника або внесення грошових коштів готівкою до каси Постачальника».

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Відтак, на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем було отримано товар, що підтверджується підписом представника відповідача на видаткових накладних.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем товар.

Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором становить 417807,88 грн.

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов`язання щодо оплати вартості товару у повному розмірі, то вимоги позивача про стягнення з відповідача 417 807,88 грн заборгованості з оплати останнього підлягають до задоволення в повному обсязі.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими що підлягаю до задоволення.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 6267,12 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Туррон» (юридична адреса: 79024, Львівська область, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 176, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат баранкових виробів» (місцезнаходження: 20250, Черкаська обл., м Ватутіне, вул. Транспортна, 33, Код ) - 417 807, 88 грн заборгованості по оплаті товару згідно договору поставки №П14 - 166 від 10.11.2020 та 6267,12 грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.08.2021.

Суддя Н.Є. Березяк