ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1910/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківжилбуд", м. Харків
до Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", м. Харків
про стягнення 1639523,82 грн.
за участю представників:

позивача - Пшебельська А.А.

відповідача - Дмитрієва І.В.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківжилбуд" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором підряду № 286-10/20 від 31.07.2020 у розмірі 1639523,82 грн., з яких: 1500000,00 грн. - заборгованість за договором; 3739,00 грн. - 1% річних; 60784,82 грн. - інфляційні втрати; 75000,00 грн. пеня. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат у розмірі 24592,87 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.05.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

Відповідач, через канцелярію суду 14.06.2021 за вх.№ 13885, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд: у вимозі про стягнення 450000,00 грн. основного боргу відмовити у зв`язку з відсутністю предмету спору; вимогу про стягнення основної суми боргу у розмірі 1050000,00 грн. залишити на розсуд суду; при нарахуванні пені за порушення грошового зобов`язання врахувати контррозрахунок та клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%, тобто до 3517,67 грн.; при нарахуванні річних та втрат від інфляції за порушення грошового зобов`язання врахувати контррозрахунок відповідача; здійснити розподіл судових витрат, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, як того вимагають норми ГПК України.

У підготовчому засіданні 19.07.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу підготовчого засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.07.2021 о 12:15.

У судовому засіданні 22.07.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи по суті на 26.07.2021 о 11:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.07.2021 відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства "Харківжилбуд" про забезпечення позову (вх.№ 17104 від 22.07.2021).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

31 липня 2020 року між Державним підприємством "Завод "Електроважмаш" (замовник) та Комунальним підприємством "Харківжилбуд" (підрядник) було укладено договір підряду № 286-10/20 (надалі - договір).

За умовами договору КП "Харківжилбуд" зобов`язалось за дорученням ДП "Завод "Електроважмаш" виконати роботи з ремонту м`якої покрівлі корпусу №8 (інв.№010093) цех №006, ИС-061; станції нейтралізації та насосної оборотного водопостачання ряд А-В, вісь 1- 5 (інв. №010124) цех №124, а ДП "Завод "Електроважмаш" зобов`язувалось прийняти цю роботу та оплатити її (п.1.1., п.1.2. договору).

Згідно п.2.3. договору загальна вартість договору складає 1569036,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 261506,00 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору, замовник здійснює оплату за виконані роботи протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання уповноваженими сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що КП "Харківжилбуд" виконало свої зобов`язання за договором на загальну суму 1404544,46 грн., у тому числі ПДВ 20% - 234090,74 грн. Акти приймання - передачі виконаних робіт (форма КБ-3, форма КБ-2в) за договором на загальну суму 1404544,46 грн. були складені між сторонами 16.12.2020.

Відповідно до умов договору термін повного розрахунку відповідачем за договором закінчився 15.01.2021.

Втім, відповідачем було сплачено позивачу за договором лише 354544,46 грн. (50000,00 грн. згідно платіжного доручення № 10363 від 18.12.2020; 58323,52 грн. згідно платіжного доручення № 10483 від 24.12.2020; 46220,94 грн. згідно платіжного доручення № 10484 від 24.12.2020; 100000,00 грн. згідно платіжного доручення № 10605 від 29.12.2020; 100000,00 грн. згідно платіжного доручення № 11566 від 30.03.2021).

Отже, станом на дату подання цієї позовної заяви заборгованість ДП "Завод "Електроважмаш" перед КП "Харківжилбуд" за договором склала 1050000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Враховуючи наведені норми законодавства, відповідач станом на момент подання позову до суду мав обов`язок перед позивачем по сплаті заборгованості за договором підряду у розмірі 1050000,00 грн.

Разом з цим, суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем було сплачено позивачу за договором 50000,00 грн. згідно платіжного доручення № 12741 від 23.07.2021.

За таких обставин господарський дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 50000,00 грн. підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору, а заборгованість за договором підряду у розмірі 1000000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1% річних у розмірі 3739,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 60784,82 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 7.4. договору, у разі порушення строку оплати робіт, передбачених цим договором, підрядник має право вимагати оплату 1% річних та інфляційні витрати.

Перевіривши правильність нарахування 1% річних та інфляційних витрат, з огляду на положення п. 7.4. договору та суму заборгованості за договором підряду у розмірі 1050000,00 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2542,47 грн. 1% річних та 35178,50 грн. інфляційних втрат за період 16.01.2021 - 16.04.2021.

Згідно п. 7.5. договору, за порушення строку остаточного розрахунку (оплати робіт), передбачених цим договором, підрядник має право пред`явити замовнику вимогу про сплату пені в розмірі 0,1% від суми простроченої оплати за кожен день прострочення, але не більше 5% від несплаченої суми.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також, в частині 2 статті 343 Господарського кодексу України, прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Перевіривши розрахунок позивача пені у розмірі 75000,00 грн., враховуючи положення п. 7.5. договору, та те, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 32009,59 грн. за період 16.01.2021 - 16.04.2021.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для часткового задоволення позовних вимог у справі.

Як вже було зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву подав клопотання про зменшення пені (штрафних санкцій) на 90%.

Розглянувши вищезазначене клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, статтею 233 Господарського кодексу України передбачене право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені відповідач вказує, що ДП "Завод "Електроважмаш" не отримує ані бюджетного фінансування, а ні будь-яких дотаційних асигнувань чи преференцій. У 2020 році на рахунки ДП "Завод "Електроважмаш" декілька разів були накладені арешти, що сприяло зростанню заборгованості підприємства перед кредиторами, виникненню заборгованості по заробітній платі та по сплаті соціальних внесків до Державного бюджету. Періодичне блокування господарської діяльності підприємства, шляхом накладання арештів на всі рахунки відповідача та кризовий стан в галузі машинобудування, сприяло виникненню ситуації, коли держане підприємство змушено здійснювати часткові виплати не тільки контрагентам, але і працівникам стосовно виплати заробітної плати, платежів до бюджету та комунальних платежів, що підтверджується довідкою №261-22/191 від 25.02.2021 року. Також, відповідач вказує, що ДП "Завод "Електроважмаш" внесено до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації у 2017-2020 роках. Таким чином, накладення стягнення надмірних сум штрафних санкцій, значно зменшує вартість підприємства, що в результаті приватизації завдасть збитків Державі внаслідок недоотримання реальної вартості підприємства.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на специфіку господарської діяльності відповідача в галузі машинобудування, скрутний фінансовий стан останнього, та те, що відповідач не мав можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за виконані роботи через періодичне блокування господарської діяльності підприємства, суд, враховуючи інтереси позивача, дійшов висновку, що зменшення заявленої до стягнення суми пені на 50 % забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів обох сторін.

При цьому суд зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача на користь позивача 1% річних та інфляційні втрати, що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора.

Здійснивши перерахунок суми пені з урахуванням її зменшення на 50%, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 16004,80 грн.

Разом з цим суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 16795,96 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі № 922/1910/21 в частині стягнення з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" на користь Комунального підприємства "Харківжилбуд" 50000,00 грн. - закрити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, буд. 299, ідентифікаційний код 00213121) на користь Комунального підприємства "Харківжилбуд" (61033, м. Харків, вул. Саперна, буд. 10А, ідентифікаційний код 31733,00 грн. заборгованості за договором підряду № 286-10/20 від 31.07.2020; 2542,47 грн. 1% річних; 35178,50 грн. інфляційних втрат; 16004,80 грн. пені та 16795,96 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Комунальне підприємство "Харківжилбуд" (61033, м. Харків, вул. Саперна, буд. 10А, ідентифікаційний код 31733547).

Відповідач: Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, буд. 299, ідентифікаційний код 00213121).

Повне рішення складено "02" серпня 2021 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/1910/21