ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 липня 2021 року справа № 903/227/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Ведмедюка Михайла Петровича та за присутності представників:

від позивача: Кіт У.В. - адвокат (договір про надання правничої допомоги від 04.03.2021р. №8/ОП-21, Ордер серія ВС №1067146 від 26.03.2021р., Свідоцтво ВЛ №1095 від 22.02.2019р.)

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м. Київ

до відповідача: Малого підприємства "Модуль", м. Нововолинськ, смт. Благодатне

про стягнення 2 504 400 грн.

встановив: 26 березня 2021 року Державне підприємство "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" звернулось до господарського суду з позовом від 26.03.2021р. №26/03/21-1 про стягнення на його користь з Малого підприємства "Модуль" 2 504 400 грн. в повернення бюджетних коштів, перерахованих на виконання умов договору про спільну діяльність №447-Д від 15.06.1998р. з врахуванням підписаної між сторонами 15.11.2017р. угоди про розірвання договору про спільну діяльність №447-Д від 15.06.1998р. При цьому позивачем засвідчувалось на понесенні витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 37 566 грн., а також на очікуваних витратах на суму 56 000 грн. у зв`язку з оплатою наданої професійної правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач засвідчував на порушенні відповідачем умов договору про спільну діяльність №447-Д від 15.06.1998р. з врахуванням підписаної між сторонами 15.11.2017р. угоди про розірвання договору про спільну діяльність №447-Д від 15.06.1998р. в частині повернення позивачу у безготівковій формі грошових коштів в розмірі 2 504 400 грн. у визначені угодами та погоджені між сторонами строки.

29 березня 2021 року на адресу суду за підписом адвоката АО "Юридична фірма Марусяк і Партнери" Кіт У.В. поступило клопотання №Вих-29/03/21 від 29.03.2021р. (том 1 а.с. 67-70) про долучення до матеріалів позову копії укладеного між зазначеним адвокатським об`єднанням та ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" договору №8/ОП-21 від 04.03.2021р. з додатком (Специфікація послуг) про надання правничої допомоги.

Ухвалою суду від 30.03.2021р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи в підготовчому засіданні призначено на 26.04.2021р., запропоновано учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали.

22 квітня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив від 21.04.2021р. на позовну заяву з обґрунтовуючими відзив документами (том 1 а.с. 75-234), а також з поштовими документами в підтвердження направлення відповідних матеріалів на адресу позивача, в котрому МП "Модуль" позов заперечує, засвідчує на необґрунтованості позовних вимог та на їх безпідставності, відсутності правових підстав для задоволення вимог ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація", відтак, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 26.04.2021р. судом, за участі представників відповідача, було постановлено ухвалу (відображено в протоколі судового засідання) про продовження (за ініціативою суду) строків проведення підготовчого провадження на 30 днів до 30.06.2021р., відкладення розгляду справи в підготовчому судовому засіданні на 19.05.2021р., продовження позивачу строку до 12.05.2021р. включно для подання відповіді на відзив відповідача.

Ухвалою від 26.04.2021р. було повідомлено позивача про процесуальні дії, вчинені судом за наслідками проведеного 26.04.2021р. підготовчого судового засідання.

Відповідь ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація" від 12.05.2021р. №Вих-12/05/21 на відзив МП "Модуль" на позовну заяву з додатками документів та поштовими матеріалами в підтвердження їх направлення відповідачу, у якій сторона спростовує обставини, покладені відповідачем в обґрунтування заперечень на пред`явлений позов, надійшли до суду 13.05.2021р. (том 2 а.с. 1-39).

Ухвалою від 19.05.2021р. розгляд справи в підготовчому засіданні було відкладено на 31.05.2021р., встановлено відповідачу строк до 27.05.2021р. включно для подання письмових пояснень, заперечень (за наявності) стосовно відповіді позивача на відзив.

Заперечення МП "Модуль" від 28.05.2021р. на відповідь позивача на відзив з клопотанням про призначення у справі судової економічної експертизи документів про економічну діяльність підприємств і організацій (том 2 а.с. 59-64) поступили до суду 31.05.2021р.

Ухвалою від 31.05.2021р. розгляд справи в підготовчому засіданні в цілому та клопотання відповідача від 30.05.2021р. про призначення у справі судово-економічної експертизи, зокрема, було відкладено на 17.06.2021р., зобов`язано відповідача направити на адресу позивача клопотання про призначення експертизи, запропоновано позивачу надати письмові пояснення, заперечення (за наявності) стосовно заперечень МП "Модуль" від 28.05.2021р. на відповідь на відзив та клопотання від 30.05.2021р. про призначення у справі експертизи, письмові пояснення, заперечення щодо можливого мирного врегулювання господарського спору або можливості переходу до стадії проведення врегулювання спору за участю судді, визнано обов`язковою явку в судове засідання уповноважених представників сторін.

В засіданні суду 17.06.2021р., проведеному за заявою представника позивача згідно ухвали від 08.06.2021р. в режимі відеоконференції та за безпосередньої участі в засіданні суду представників відповідача, за наслідками розгляду клопотання МП "Модуль" про призначення у справі судової економічної експертизи документів про економічну діяльність підприємств і організацій було постановлено ухвалу (том 2 а.с. 82-83) про відмову у задоволенні відповідного клопотання відповідача, а також постановлено ухвалу, відображену в протоколі судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.07.2021р.

Присутня в засіданні суду 15.07.2021р. під час розгляду справи по суті представник позивача, надавши на вимогу суду для огляду в судовому засіданні оригінали долучених до позову документів (договір про спільну діяльність №447-Д від 15.06.1998р. з додатковою угодою від 14.04.2008р., протокол №1 від 01.11.2017р. проведення переговорів, акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.09.2015р., угоду від 15.11.2017р. про розірвання договору від 15.06.1998р. №447-Д про спільну діяльність) пред`явлені до відповідача позовні вимоги підтримала.

Присутні в судовому засіданні 15.07.2021р. під час розгляду справи по суті директор МП "Модуль" Литвинюк В.П. та представник підприємства, адвокат Кравчук О.А., позовні вимоги заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні, зокрема, з огляду на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях підприємства на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 15.07.2021р. було оголошено перерву (відображено в протоколі судового засідання) до 29.07.2021р.

За результатами проведеного 15.07.2021р. судового засідання 21 липня 2021 року до суду поштовим зв`язком надійшов лист ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація" від 16.07.2021р. №521 за підписом в.о. генерального директора підприємства Міськів Ю. (том 2 а.с. 92) в якості підтвердження позиції сторони-позивача, висвітленої усно представником підприємства у засіданні суду 15.07.2021р.

27 липня 2021 року на електронну адресу суду від МП "Модуль" за підписом директора Литвинюка В.П. поступила заява від 26.07.2021р. (том 2 а.с. 94) про перенесення судового засідання, призначеного на 29.07.2021р., у зв`язку з хворобою директора.

29 липня 2021 року в засідання суду з`явилась лише представник позивача. Відповідачі в засідання суду уповноважених представників не направили.

За результатами розгляду в засіданні суду клопотання МП "Модуль" про перенесення судового засідання, стосовно котрого заперечила представник позивача, судом було постановлено ухвалу (відображено в протоколі судового засідання) про відмову у його задоволенні. При цьому суд виходив з необґрунтованості заяви відповідача, не підтвердження при поданні заяви до суду відповідними доказами хвороби директора підприємства, наявності факту представництва інтересів МП "Модуль" адвокатом Кравчуком О.А. відповідно до договору про надання правової допомоги від 19.04.2021р. (том 1 а.с. 235) із визначеним терміном його дії з 19.04.2021р. та до моменту набрання рішенням суду у справі законної сили (п. 8 угоди), відсутності доказів неможливості адвоката Кравчука О.А. особисто прибути в судове засідання. Також суд виходив при цьому із факту заслуховування в попередньому судовому засіданні позицій представників сторін, здійсненого дослідження обставин та доказів в їх обґрунтування, котрими сторони підтримують та заперечують позовні вимоги (засідання суду 15.07.2021р. тривало без врахування проголошеної перерви 2 год. 59 хв.), враховано судом було також і необхідність дотримання визначених процесуальним законодавством строків проведення судового засідання по розгляду справи по суті, котрі, за підрахунками суду та з огляду на тривалість розгляду справи, збігають 30 липня 2021 року.

Також судом при цьому було постановлено ухвалу про долучення до матеріалів справи листа ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація" від 16.07.2021р. №521, зокрема, з огляду на те, що останній виступає письмовим підтвердженням усної позиції сторони позивача, висвітленої в попередньому судовому засіданні, а також в конкретній стислій формі підтверджує погоджені позивачем результати (наслідки) розірвання між сторонами у справі договору про спільну діяльність№447-Д від 15.06.1998р. шляхом підписання угоди від 15.11.2017р., які також, в свою чергу, були відображені у відповіді позивача від 12.05.2021р. (том 2 а.с. 1-7) на відзив відповідача на позовну заяву.

Присутня в засіданні суду 29.07.2021р. представник позивача, з посиланнями на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, просила суд задовольнити позов, засвідчила на наявності підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених судових витрат (сплата судового збору та оплата наданої професійної правової допомоги). При цьому представник позивача (до завершення судових дебатів) засвідчила на понесенні підприємством витрат по оплаті професійної правничої допомоги та звернулась до суду з усним клопотанням про вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, додатково долучені до неї документи, заслухавши пояснення, доводи та заперечення присутніх в засіданнях суду під час розгляду справи по суті представників сторін, господарський суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред`явлений до відповідача позов підставний та підлягає до задоволення.

Викладена позиція суду пов`язана з наступними встановленими обставинами:

15 червня 1998 року між Українською державною компанією з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" (на даний час відповідно до наявного в матеріалах справи - том 1 а.с. 20-40 наказу Міністерства вугільної промисловості України від 02.04.2010р. №99, акту приймання-передачі дебіторської заборгованості станом на 01.06.20210р., наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2014р. №358, Статуту, затвердженого наказом Міністерства енергетики України №466 від 23.07.2020р. - Державне підприємство "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація") та Малим підприємством "Модуль" було укладено договір про спільну діяльність №447-Д (том 1 а.с. 12-16) у відповідності до умов п. 2.1. котрого учасники договору об`єднують свої трудові, матеріальні, фінансові ресурси для спільного створення нових робочих місць і експлуатації флексографічної типографії у відповідності з проектом ліквідації шахти №6 "Нововолинська" та Програмою створення нових робочих місць.

Пунктами 3.1.-3.7. цього договору сторонами було визначено, що грошові та інші майнові внески учасників, а також майно, створене чи набуте в процесі спільної діяльності, є спільною власністю учасників. Внески учасників договору: Українська державна компанія з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" вносить майно на загальну суму 3 663 000 грн., в тому числі: нерухоме майно (обумовлюється окремим додатком до даного договору), Мале підприємство "Модуль" вносить майно на загальну суму 526 000 грн. Мале підприємство "Модуль" здійснює трудову участь, а саме: організацію проектно-пошукових робіт, організацію будівництва флексографічної типографії, організацію та освоєння виробництва, маркетингові дослідження, функції оснащення та збуту. Загальна сума внесків учасників 4 189 000 грн. Кінцева сума грошових коштів, які вносяться Українською державною компанією з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" може бути змінена після виконання робочого проекту вказаної типографії. Учасники договору про спільну діяльність не вправі розпоряджатися часткою в спільному майні без згоди іншого учасника. Порядок внесення внесків учасниками договору: учасники вносять вказане вище майно після реєстрації вказаного договору у встановленому порядку і відкриття банківського рахунку. Фінансування спільної діяльності здійснюється Українською державною компанією з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" поетапно в міру надходження грошових коштів на її рахунок та реалізації учасниками даного договору програми створення нових робочих місць у зв`язку з ліквідацією шахти №6 "Нововолинська". Збитки за результатами спільної діяльності покриваються у відповідності з діючим законодавством. Розподіл доходів від спільної діяльності здійснюється учасниками щоквартально та оформляється протоколами. У випадку коли таке розподілення не проводилось або учасники не дійшли до спільної згоди, доходи рахуються розподіленими пропорційно фактично внесеним учасниками внесків. Порядок розподілу і повернення майна по закінченню дії даного договору визначається учасниками за узгодженням та оформляється протоколом.

Згідно п.п. 4.1.-4.6. договору №447-Д від 15.06.1998р., при здійсненні спільної діяльності за вказаним договором учасники мають право: фінансувати спільні проекти, розробки та заходи; здійснювати закупки матеріальних цінностей та оплачувати послуги із забезпечення спільної діяльності; передавати один одному матеріальні цінності в установленому порядку; взаємно представляти інтереси один одного в регіонах та сферах спільної діяльності; учасники користуються рівними правами на ведення спільних справ по спільній діяльності незалежно від виду та розміру своїх внесків, якщо інше не передбачено додатковими угодами до даного договору. Учасники зобов`язані: додержуватись умов вказаного договору, а також додаткових угод до нього та протоколів; надавати один одному інформацію про хід виконання робіт, етапів робіт на умовах повноти, достовірності і своєчасності наданої інформації; використовувати за цільовим призначенням надане для здійснення спільної діяльності майно; використовувати бюджеті кошти впродовж одного місяця з моменту їх надходження на рахунок спільної діяльності з рахунку Української державної компанії з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" у відповідності до наказу Мінфіну України від 06.04.98р. №83. У випадку невиконання учасником вказаного обов`язку до нього застосовуються штрафні санкції в розмірі облікової ставки НБУ; дотримуватися інтересів один одного при укладенні угод з третіми особами в частині, яка стосується спільної діяльності учасників; додаткові права та обов`язки учасників можуть бути визначені в додаткових угодах до даного договору; Мале підприємство "Модуль" здійснює прийом на роботу у флексографічну типографію після введення її в експлуатацію звільнених з шахти працівників в кількості 258 чоловік. Прийом здійснюється поетапно, - в міру розширення виробництва, - на контрактній основі. Даний договір не може бути перешкодою для укладення учасниками один з одним інших договорів, контрактів, а також для виконання учасниками своїх обов`язків перед третіми особами.

У відповідності до п.п. 6.1.-6.4. договору, ведення спільних справ по вказаному договору доручається МП "Модуль". Мале підприємство "Модуль" у встановленому порядку реєструє даний договір, відкриває рахунок в банку, веде облік спільної діяльності та її результатів, складає податкову звітність та надає її Українській державній компанії з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" та податковим органам. Мале підприємство "Модуль" надає звіт про використання грошового внеску Української державної компанії з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" за формою №3 у місячний строк з дня поступлення на окремий рахунок спільної діяльності, а також надає Українській державній компанії з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" за її запитом будь яку документацію, яка стосується спільної діяльності учасників даного договору. Ведення спільних справ Малим підприємством "Модуль" здійснюється на основі довіреності, виданої Українською державною компанією з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація". Мале підприємство "Модуль" укладає договори на надання послуг и купівлю матеріальних цінностей, оплата яких здійснюється за рахунок грошового внеску Української державної компанії з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація", лише за наявності в таких договорах наступних істотних умов: передоплата не перевищує 40% загальної ціни договору; строк передоплати не перевищує одного місяця; застосування штрафних санкцій не нижче облікової ставки НБУ у випадку невиконання суб`єктами господарювання договірних зобов`язань впродовж місяця з дня надходження на їх рахунок передоплати.

Учасники домовились вживати усіх заходів для вирішення спорів шляхом переговорів. У випадку, коли протиріччя не вдалось вирішити шляхом переговорів, сторони вирішують спори у відповідності до діючого законодавства України (п.п. 8.1.-8.2. договору).

Відповідно до п.п. 9.1.-9.3. договору від 15.06.1998р., дана угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами і діє до 31.12.2003 року. Якщо за 30 днів до закінчення дії договору ні один із учасників не заявить про його розірвання, договір вважається продовженим ще на один строк на цих же умовах. Дію даного договору може бути припинено достроково за згодою учасників.

Зміни та доповнення до даного договору вносяться за згодою учасників та оформляються додатковими угодами до нього (п. 10.1. договору).

Даний договір підписано сторонами та скріплено відтисками печаток господарюючих суб`єктів.

Укладення зазначеної угоди, оригінал котрої було оглянуто судом в судовому засіданні 15.07.2021р., її підписання та скріплення відтиском печатки присутнім в цьому засіданні суду директором МП "Модуль" Литвинюком В.П. заперечено не було.

На виконання умов договору позивачем впродовж 1999-2001 років було сплачено відповідачу 2 504 400 грн. бюджетних коштів, що відображено в Акті звірки взаєморозрахунків від 01.07.2004 року, який було підписано сторонами (том 1 а.с. 17).

Також сплата визначених коштів у вказаному розмірі відображається на звороті останньої сторінки угоди у відповідних відмітках ГУ Державного казначейства України про перерахування коштів, не заперечується та визнається відповідачем.

Подальше фінансування спільної діяльності було припинено.

14 квітня 2008 року між Державним підприємством "З ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств "Укрвуглеторфреструктуризація" та Малим підприємством "Модуль" було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №447-Д (том 1 а.с. 18-19) якою у пункті 2 договору в зв`язку з реорганізацією замінено учасника Українську державну компанію з реструктуризації підприємств вугільної промисловості "Укрвуглереструктуризація" на правонаступника - Державне підприємство "Укрвуглеторфреструктуризація" (), пунктом 4 пролонговано дію договору на п`ять років з моменту підписання угоди.

Укладення додаткової угоди, її підписання та скріплення відтиском печатки підприємства присутнім в засіданні суду 15.07.2021р. директором МП "Модуль" Литвинюком В.П. заперечено не було.

У відповідності до п. 3 наказу Міністерства вугільної промисловості України від 02.04.2010р. №99 "Про припинення діяльності ДП "Укрвуглеторфреструктуризація" було припинено діяльність ДП "Укрвуглеторфреструктуризація" шляхом поділу на ДП "Донвуглереструктуризація", ДП "Луганськвуглереструктуризація" та ДП "Центрально-Західна компанія "Вуглеторфреструктуризація" (). Відповідно до п. 6 Наказу №99, правонаступники прийняли на свої баланси майно, майнові права та зобов`язання за актами приймання-передачі. 01.06.2010р. дебіторська заборгованість (у тому числі МП "Модуль" в розмірі 2 504 400 грн.) була передана за Актом прийому-передачі дебіторської заборгованості (том 1 а.с. 23) до ДП "Центрально-Західна Компанія "Вуглеторфреструктуризація".

15 травня 2014 року наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №358 "Про реорганізацію державних підприємств з ліквідації вугледобувних, торфодобувних та вуглепереробних підприємств" (том 1 а.с. 24-26) було створено Державне підприємство "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" (). Відповідно до п. 3 Наказу №358 діяльність ДП "Центрально-Західна Компанія "Вуглеторфреструктуризація" припинялась шляхом приєднання до ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", яке є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків у т.ч. ДП "Центрально-Західна компанія "Вуглеторфреструктуризація" згідно з передавальними актами (пункт 10 наказу №358 та пункт 3.4. Статуту ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" (нова редакція), затвердженого Наказом Міністерства енергетики України від 23.07.2020р. №466 (том 1 а.с. 27-40).

10.07.2014р. було затверджено передавальний акт станом на 01.07.2014р. (том 1 а.с. 41-42) та передано від ДП "Центрально-Західна компанія "Вуглеторфреструктуризація" до ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" дебіторську заборгованість на підставі Акту прийому-передачі станом на 01.07.2014р. (том 1 а.с. 43), у тому числі зобов`язання МП "Модуль" в сумі 2 504 400 грн.

Станом на 01.09.2015р. сторонами у справі було проведено звірку взаєморозрахунків, за наслідками якої останніми було складено, уповноваженими представниками підписано та скріплено відтисками печаток господарюючих суб`єктів Акт звірки взаємних розрахунків (том 1 а.с. 44) з котрого, зокрема, вбачається існування заборгованості МП "Модуль" перед ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" в розмірі 2 504 400 грн.

Вчинення зазначеної дії між сторонами присутнім директором МП "Модуль" в засіданні суду 15.07.2021р. не заперечувалось.

01 листопада 2017 року в результаті проведення переговорів між МП "Модуль" та ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" уповноваженими представниками останніх було підписано протокол №1 (том 1 а.с. 45-48), в котрому зазначено, що директором МП "Модуль" запропоновано припинити договір №447-Д від 15.06.1998р. у зв`язку з недоцільністю продовження спільної діяльності та неможливістю досягнення мети спільної діяльності. Сторони також домовились до 15 листопада 2017 року підготувати та підписати угоду про розірвання вказаного договору із зобов`язанням МП "Модуль" повернути на казначейський рахунок ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація" кошти в сумі 2 504 400 грн.

На виконання протоколу №1 від 01.11.2017р., 15 листопада 2017 року між Державним підприємством "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" та Малим підприємством "Модуль" було укладено угоду про розірвання договору №447-Д від 15.06.1998р. про спільну діяльність (том 1 а.с.49), згідно п.п. 1-5 котрої у зв`язку з пропозицією МП "Модуль" розірвати договір, неможливістю і недоцільністю подальшої спільної діяльності, сторони дійшли згоди розірвати Договір в порядку, визначеному ч. 1 ст. 651, ст.ст. 653, 654, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 1141 ЦК України, та повернути належне майно, яке було передано у спільне володіння.

При цьому сторони угоди погодили, що до 28 березня 2018 року МП "Модуль" зобов`язується повернути грошові кошти у безготівковому вигляді в сумі 2 504 400 грн. на рахунок ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація". Дана угода вступає в силу з моменту підписання її сторонами, скріплення печатками, а договір вважається припиненим тільки після зарахування грошових коштів в сумі 2 504 400 грн. на рахунок ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація".

Дана угода підписана сторонами та скріплена відтисками круглих печаток господарюючих суб`єктів.

Вчинення зазначених дій (проведення переговорів між сторонами з подальшим складенням та підписанням протоколу від 01.11.2017р. та угоди від 15.11.2017р.) директором МП "Модуль" Литвинюком В.П. в засіданні суду 15.07.2021р. не заперечувалось.

Однак, у визначений в угоді від 15.11.2017р. про розірвання договору про спільну діяльність №447-Д від 15.06.1998р. строк - до 28.03.2018р., та порядку - безготівкове перерахування, кошти відповідачем позивачу повернуті не були.

Листом від 26.03.2018р. Вих.№6/26 МП "Модуль" зобов`язувалось повернути кошти на рахунок позивача у строк до 17.05.2018р., а листом від 29.08.2018р. Вих.№23 - відповідно до 20.10.2018р. (том 1 а.с. 50, 51).

Однак, кошти у розмірі 2 504 400 грн. відповідачем згідно угоди від 15.11.2017р. та відповідно до листів МП "Модуль" повернуто позивачу не було, що й спричинило звернення кредитора до суду з відповідним позовом.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Відповідно до статті 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності (стаття 1131 ЦК України).

Судом враховано, що в даному випадку, відповідно до п. 3.7 договору №447-Д про спільну діяльність від 15.06.1998р., розподіл та повернення майна, по закінченню дії чинного договору, визначається учасниками за їх згодою та оформлюється протоколом. Відповідно до п. 9.3. договору №447-Д, дія договору може бути припинена достроково за згодою учасників.

Метою спільної діяльності за зазначеним договором було створення нових робочих місць, будівництво та експлуатація флексографічної типографії, для прийому на роботу 258 вивільнених з шахти №6 "Нововолинська" працівників (пункти 2.1., 3.2.2., 4.5. договору).

Відповідно до п. 3.2.2. Договору, відповідач здійснює трудову участь в спільній діяльності, а саме здійснює: організацію проектно-пошукових робіт; організацію будівництва флексографічної типографії; організацію і освоєння виробництва; маркетингові дослідження, функції постачання і збуту.

Відповідно до п. 9.1. Договору, в редакції від 15.06.1998 року, даний договір діяв до 31.12.2003р. Це, на думку суду, означає, що на момент підписання Договору №447-Д його учасники планували досягнути цілей спільної діяльності, а саме: створити флексографічну типографію для працевлаштування 258 вивільнених з шахти №6 "Нововолинська" працівників до 31.12.2003р.

Як встановлено судом, на даний час флексографічна типографія не добудована, в експлуатацію не введена, робочі місця не створені, що, на думку та переконання суду, свідчить про неналежне виконання відповідачем Договору.

Відповідно до п. 3.2.1. договору №447-Д від 15.06.1998р., Компанія (позивач) вносить майна на суму 3 663 000 грн. Відповідно до п. 3.4. угоди, фінансування спільної діяльності здійснюється Компанією поетапно по мірі надходження грошових коштів на її рахунок і реалізацією Учасниками угоди програми створення нових робочих місць у зв`язку з ліквідацією шахти "Нововолинська" №6.

В ході виконання договору про спільну діяльність від 15.06.1998р. Компанія здійснила фінансування спільної діяльності на суму 2 504 400 грн., що становить 58,37% від всього обсягу майна, яке зобов`язувався внести позивач.

Відтак, з огляду на визначену обставину, суд констатує, що часткою позивача у спільну діяльність сторін виступили грошові кошти в розмірі 2 504 400 грн.

В свою чергу, як це слідує з усних пояснень, висловлених директором МП "Модуль" в судовому засіданні 15.07.2021р., часткою підприємства-відповідача у спільній діяльності (на суму 526 тис. грн. - п.п. 3.2.2. п. 3.2 угоди) виступило майно підприємства відповідною вартістю, а саме адміністративно-побутовий корпус шахти "Нововолинська №6" та клітьовий підйом, котрі на той час перебували та на даний час перебувають у власності підприємства.

В свою чергу, розділ 5 Договору №447-Д передбачає матеріальну відповідальність учасників Договору за невиконання і неналежне виконання своїх обов`язків по Договору, і в разі їх порушення, учасник зобов`язаний компенсувати іншому учаснику збитки, що виникли з його вини.

Відповідно до п. 4.3.3. Договору, учасники зобов`язані використовувати по цільовому призначенню надане для здійснення спільної діяльності майно. Використовувати бюджетні кошти протягом одного місяця з моменту надходження їх на рахунок спільної діяльності з рахунку Компанії, у відповідності до Наказу Мінфіну України від 06.04.1998р. №83. В разі невиконання Учасником цього зобов`язання до нього застосовуються штрафні санкції в розмірі облікової ставки НБУ.

Відповідно до Наказу №83 від 06.04.1998р., істотними умовами угод, які укладаються між підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності та суб`єктами господарювання (юридичними і фізичними особами, включаючи нерезидентів) щодо надання послуг (виконання робіт) та придбання матеріальних цінностей і оплата яких проводиться за рахунок бюджетних коштів, є: обмеження терміну попередньої оплати виділених бюджетних коштів на передбачені цілі до одного місяця; застосування штрафних санкцій не нижче облікової ставки Національного банку України у разі невиконання суб`єктами господарювання договірних зобов`язань протягом зазначеного терміну з дня отримання бюджетних коштів.

Відповідно до п. 5.2. Договору, Відповідач надає звіт про використання грошового внеску компанії по формі №3 в місячний строк з дня поступлення на окремий рахунок спільної діяльності.

Неможливість працевлаштувати вивільнених 258 працівників в новостворене підприємство свідчить про неналежне виконання Відповідачем своєї частини зобов`язань по договору № 447-Д.

З огляду на ту обставину, що оскільки п. 8.1. договору №447-Д сторонами було визначено, що учасники вживають всі заходи для вирішення конфліктів шляхом переговорів, а п. 3.7. договору встановлено, що порядок розподілу і повернення майна по завершенню дії Договору визначається учасниками за їх згодою і оформлюється протоколом, 01 листопада 2017 року за наслідками проведених переговорів сторонами було складено та оформлено протокол №1 відповідно до котрого визначено позасудовий порядок вирішення ситуації, та на виконання якого учасники, в подальшому, оформили Угоду від 15.11.2017р. про розірвання договору №447-Д від 15.06.1998р. про спільну діяльність, із зобов`язанням МП "Модуль" повернути позивачу грошові кошти в сумі 2 504 400 грн. в повному обсязі у строк до 28.03.2018р.

Таким чином, на думку суду, відповідно до протоколу №1 від 01.11.2017р. договірні сторони підтвердили факт того, що позивач вніс у просте товариство державні кошти на суму 2 504 400 грн., а інвентаризація незавершеного будівництва типографії підтверджує використання грошових коштів позивача на суму 2 504 400 грн.

В той же час, відповідно протоколу проведення переговорів між сторонами від 01.11.2017р. та укладеної на підставі останнього угоди від 15.11.2017р. про розірвання договору №447-Д від 15.06.1998р. про спільну діяльність, ініціатором визначених дій з наступними наслідками виступає МП "Модуль", ним же і було запропоновано повернути учасникам договору про спільну діяльність їх вклади, в такому випадку, у відповідача залишається об`єкт незавершеного будівництва, в який було інвестовано кошти держави через позивача.

Відповідно до п. 2 угоди про розірвання договору №447-Д відповідач до 28 березня 2018 року зобов`язався повернути позивачу інвестовані державою грошові кошти в розмірі 2 504 400 грн. у безготівковій формі.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини 2, 3 статті 653 ЦК України).

Припинення договору простого товариства (спільної діяльності) визначено частиною 1 статті 1141 ЦК України.

Так, договір простого товариства припиняється у разі відмови учасника від подальшої участі у договорі або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників (п. 4 ч. 1 ст. 1141 ЦК України); у разі досягнення мети товариства або настання обставин, коли досягнення мети товариства стало неможливим (п. 7 ч. 1 ст. 1141 ЦК України).

У разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін (ч. 2 ст. 1141 ЦК України).

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми і кореспондуються приписи частини 2 статті 11 ЦК України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, на думку та переконання суду, на підставі угоди від 15.11.2017р. про розірвання договору №447-Д від 15.06.1998р. про спільну діяльність, відповідач зобов`язувався та на даний час зобов`язаний повернути у безготівковій формі позивачу грошові кошти в розмірі 2 504 400 грн.

При цьому судом приймається до уваги і та обставина, що підписана між сторонами у справі угода про розірвання договору №447-Д від 15.06.1998р. про спільну діяльність предметом судових розглядів не виступала, недійсною в судовому порядку не визнавалась, договірними сторонами змінена чи розірвана у встановленому законодавством порядку не була. Зобов`язання МП "Модуль" щодо повернення грошових коштів позивачу є договірним, чітко визначеним угодою та невиконаним останнім у строки, як встановлені як угодою від 15.11.2017р., так і на день розгляду справи судом.

За наслідками розгляду господарським судом даної справи, останнім також встановлено факти:

- погодження між сторонами при розірванні за ініціативою МП "Модуль" договору про спільну діяльність №447-Д від 15.06.1998р. шляхом підписання відповідної угоди від 15.11.2017р. за наслідками переговорів сторін, оформлених протоколом №1 від 01.11.2017р., передання сторонами одна одній належного їм майна, яке попередньо передавалось у спільне володіння,

- погодження між сторонами при розірванні угоди відсутності у останніх майбутньої пов`язаності між собою будь-якими правами та обов`язками,

- підтвердження позивачем того, що досягнута домовленість сторін була результатом переговорів, проведених 01.11.2017р. і оформлених протоколом №1 від 01.11.2017р.,

- врахування при домовленості сторін, викладеній в угоді від 15.11.2017р., понесених сторонами збитків та витрат на спільну діяльність, зокрема, фактів недосягнення цілі спільної діяльності, неможливості забезпечити робочими місцями вивільнених працівників шахти "Нововолинська №6", інфляційні та інші фінансові втрати учасників спільної діяльності, а також упущену вигоду сторін у зв`язку з недосягненням мети спільної діяльності,

- відсутності у ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація" подальших намірів повернення вкладених коштів, а також претензій стосовно будь-якого іншого майна від спільної діяльності сторін.

При цьому, зазначені висновки суду здійснені за результатами аналізу всіх обставин справи в сукупності та її матеріалів, з огляду на положення протоколу №1 проведення переговорів між "ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація" та МП "Модуль" від 01.11.2017р., пунктів 1 та 4 угоди від 15.11.2017р. про розірвання договору №447-Д від 15.06.1998р. про спільну діяльність, позицію сторони-позивача, висвітлену у заяві від 16.07.2021р. №521.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, хоч йому було створено усі можливості для надання заперечень та доказів в обґрунтування останніх, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

При цьому доводи та заперечення відповідача судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - задоволення позовних вимог з наведених вище підстав, впливу не мають.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 9 вказаної статті визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В даному випадку, враховуючи висновки суду про підставність позовних вимог, доведення даного спору до суду з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до п. 2 ч. 1, ч. 9 ст. 129 ГПК України за рахунок Малого підприємства "Модуль" в повному обсязі.

Стосовно усного клопотання представника позивача про вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) після ухвалення рішення по суті позовних вимог, суд засвідчує, що у відповідності до положень ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, а згідно ст. 238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат, з огляду на що суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність призначення судового засідання для вирішення заяви Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" про розподіл судових витрат на 09.08.2021р.

При цьому, позивачу судом встановлюється строк до 03.08.2021р. включно для подання доказів щодо розміру понесених ДП "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 46, 73, 74, 75, 76-80, 126, 129, 232, 236-240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Малого підприємства "Модуль" (м. Нововолинськ, смт. Благодатне, вул. Перемоги, 1Д, ) на користь Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" (м. Київ, пров. Приладний, 2А, ) 2 504 400 грн. заборгованості, 37 566 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

4. Судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, згідно клопотання представника Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" адвоката Кіт У.В., призначити на 09 серпня 2021 року на 10:20 год. Судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Волинської області (м. Луцьк, пр. Волі, 54а) в залі судових засідань №210.

5. Державному підприємству "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" в строк до 03.08.2021р. включно надати суду документальні підтвердження понесення витрат на правничу допомогу та направити відповідні матеріали на адреси Малого підприємства "Модуль" (45490, м. Нововолинськ, смт. Благодатне, вул. Перемоги, 1-Д; ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

6. Запропонувати Малому підприємству "Модуль" відповідно до ст. 126 ГПК України надати в строк до 09.08.2021р. до 09 год. 30 хв. Господарському суду Волинської області та Державному підприємству "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" письмові пояснення по суті понесених позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, шляхом направлення останніх на електронні адреси Господарського суду Волинської області () та Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" ().

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 04.08.2021р.

Суддя В. А. Войціховський