УХВАЛА

м. Київ

03.08.2021Справа №910/12305/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Креативна країна» (01029, м. Київ, вул. Московська, буд. 8, корпус 7) до Фізичної особи-підприємця Мішаніна Пилипа Олександровича ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування збитків у розмірі 450000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Креативна країна» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Мішаніна Пилипа Олександровича (далі - відповідач) про відшкодування збитків у розмірі 450000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з комп`ютерного програмування №МП-06/05 від 06.05.2020 не надав послуги зі створення та розробки веб-сайту, а тому позивач просить відшкодувати збитки у розмірі 450000,00 грн, які, в свою чергу, ним понесені перед своїми контрагентами у зв`язку з несвоєчасним створенням веб-сайту.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню з огляду на таке.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначені права та обов`язки учасників справи. Так, згідно з абзацом другим частини восьмої вказаної статті якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Приписами частини 1 статті 162 ГПК України унормовано, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що позовна заява подається до суду у письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Таким чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити власноручний підпис особи, яка відповідно до установчих документів правомочна діяти в інтересах юридичної особи або підпис особи, яка відповідно до вимог закону наділена правом підписання відповідних документів.

Тоді як, на позовній заяві міститься підпис від імені позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Креативна країна») «директора ТОВ «Креативна країна» Кенігштейн О.А.» із очевидним застосуванням механічних засобів відтворення власноручного підпису - факсиміле/технічне відтворення підпису (роздруківка на кольоровому принтері позовної заяви з накладенням сканованого підпису від імені позивача).

Факсиміле з латині «facsimile» - зробити подібне та фактично відтворює власноручний підпис, аналог останнього.

У свою чергу, підпис - це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт підпис має характерні риси. Зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи; виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення; наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Технічній спосіб відтворення підпису від власноручного підпису відрізняється тим, що відсутня можливість стверджувати, що документ містить дійсну та реальну волю особи, чий підпис відтворено.

За приписами частини 3 статті 207 Цивільного кодексу України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи (позивача) на уповноваження певної особи на представництво та відображенні даної волі у проставленому на позовній заяві представником власноручного підпису. Зазначене дає змогу суду виключити будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого волевиявлення на звернення до суду з позовом.

Приймаючи до уваги те, що використання факсиміле/механічного засобу відтворення підпису (роздруківка на кольоровому принтері) при підписанні позову при зверненні до суду не передбачено чинним законодавством, а також, враховуючи те, що механічний засіб відтворення підпису по своїй суті є копією графічного зображення підпису особи на позовній заяві, беззаперечно відтворений за допомогою копіювальних засобів, не може вважатися таким, що підтверджує повноваження особи, якою подано позов.

Процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та власноручного підписання заяви уповноваженою особою, а відтак подання відповідних заяв з використанням технічного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам частини 2 статті 4, статті 46, частини 2 статті 162 ГПК України та не може бути доказом волевиявлення певної особи на підписання документа. Підписання позовної заяви за допомогою технічних засобів (роздруківка на кольоровому принтері/ факсиміле) не може вважатися додержанням заявником вимог господарського процесуального законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2021 у справі №916/3209/20 та ухвалах Верховного Суду від 12.10.2020 у справі №922/561/20, від 19.08.2020 у справі №922/561/20, від 24.03.2020 у справі №5015/118/11, від 15.04.2019 у справі №922/530/18 та від 18.03.2019 у справі №916/1901/18.

Позовна заява, яка підписана за допомогою факсиміле/технічних засобів, в розумінні Господарського процесуального кодексу України, є такою, що не підписана повноважною особою позивача, оскільки не виражає особисту волю особи, яка здійснила такий підпис, про намір захисту порушених прав, що є підставою для повернення позовної заяви.

За усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За приписами пункту 1 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Приписами частини 7 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

При цьому, суд звертає увагу Товариства з обмеженою відповідальністю «Креативна країна», що у відповідності до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Креативна країна» позовну заяву та додані до неї документи.

2. Ухвала набирає законної сили 03.08.2021 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Т.В. Васильченко