30.07.2021Справа № 910/6896/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Карабань Я.А., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в справі
за позовом Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат»
до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
про стягнення 27 476, 23 грн,
без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).
Приватне акціонерне товариство «Житомирський меблевий комбінат» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі-відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 27 476, 23 грн, з яких: 25 389, 43 грн пеня та 2 086, 80 грн 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 позов ПрАТ «Житомирський меблевий комбінат» задоволено частково, стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ПрАТ «Житомирський меблевий комбінат» 9 042, 81 грн пені, 2 086, 80 грн 3 % річних та 919, 49 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

14.07.2021 від представника позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій останній просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 40 274, 76 грн.

22.07.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із сумою позовних вимог, складністю справи та виконаними роботами, оскілки справа розглядалася в порядку спрощеного провадження та спір, що виник між сторонами є спором незначної складності без необхідності дослідження значного обсягу нормативно-правових актів і документів.

За змістом частин 2 та 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що розгляд справи № 910/6896/21 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за необхідне розглянути заяву позивача про розподіл судових витрат у справі № 910/6896/21 без виклику сторін.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладені вимоги Господарського процесуального кодексу України, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому, з огляду на розгляд справи № 910/6896/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, вказаний строк обчислюється з урахуванням дати отримання стороною копії рішення суду.

Отже, враховуючи, що рішення ухвалено судом 05.07.2021, саме рішення отримано позивачем 14.07.2021 та заява надійшла до суду 14.07.2021, суд приходить до висновку, що останнім не пропущено строк для подання доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу.

Як убачається з матеріалів справи позивачем надано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат та повідомлено про те, що під час розгляду справи ним будуть понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 50 274, 76 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу позивач посилається на те, що факт надання йому правової допомоги підтверджується договором про надання правової допомоги №28/07/2020 від 28.07.2020 (надалі - договір), укладеним з адвокатом Гнидка М.В., з додатковою угодою №1 від 21.04.2021, ордером серії №1099603 від 21.04.2021, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №005768 від 14.07.2016, актом приймання-передачі наданих послуг від 13.07.2021 та звітом про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 13.07.2021.

Відповідно до п. 1.1. договору адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу за окремими письмовими та/або усними дорученнями останнього в усіх правовідносинах, що склалися між клієнтом на будь-якими юридичними та фізичними особами, установами, організаціями, органами, міністерствами, та будь-якими судами будь-якої інстанції.

Згідно із пунктами 4.1., 4.2., 4.3. договору розмір гонорару адвоката сторони вирішили погодити у попередніх розрахунках витрат на правничу допомогу, що складається адвокатом щодо кожного доручення клієнта. На визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Сторони дійшли згоди, що у випадку, якщо ухвалене у справі рішення буде на користь клієнта, розмір гонорару збільшується на грошову суму, розмір якої в кожному окремому випадку погоджується сторонами в попередніх розрахунках витрат на професійну правничу допомогу, однак не може становити більше 1% ціни позову.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що оплата гонорару адвоката здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг у строк не пізніше 2 (двох) місяців з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі наданих правових послуг адвокатом та клієнтом.

13.07.2021 між адвокатом Гнидка М.В. та позивачем (замовник) підписано акт приймання-передачі надання послуг з якого вбачається, що адвокат надав, а замовник прийняв професійну правничу допомогу по стягненню заборгованості зі сплати пені та 3% річних нарахованих у зв`язку з простроченням зобов`язання зі сплати орендної плати, додаткової плати (вартості експлуатаційних витрат), компенсації вартості комунальних послуг за лютий 2021 року за договором №1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 (справа №910/6896/21).

Вказаний акт підписаний сторонами без зауважень і заперечень, а загальна вартість наданих послуг складає 40 274, 76 грн.

Також 13.07.2021 сторонами підписано звіт про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу відповідно до п.1.1. якого адвокатом було надано наступну правову допомогу:

1.1. Правовий аналіз справи, розробка концепції захисту, складання та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви (з додатками) по стягненню пені та 3% річних нарахованих у зв`язку з простроченням зобов`язання зі сплати орендної плати, додаткової плати (вартості експлуатаційних витрат), компенсації вартості комунальних послуг за лютий 2021 року за договором №1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 (справа №910/6896/21).

1.1.1. Послуги надавалися 21.04.2021 по 28.04.2021 включно.

1.1.2. Загальна вартість склала 40 000, 00 грн.

Згідно із п.2. звіту відповідно до п.4.3. договору розмір гонорару адвоката збільшено на 274, 76 грн.

Суд звертає увагу на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Гнидка М.В. професійної правничої допомоги ПрАТ «Житомирський меблевий комбінат» в межах даної справи на суму 40 274, 76 грн.

При цьому, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 про те, що "витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)".

Разом з тим відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якому зауважено про те, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які заявлені відповідачем, є завищеними, неспівмірними, необґрунтованими та непропорційними до предмета спору.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Однак, із наданих відповідачем документів не вбачається, що витрати в розмірі 40 274, 76 грн (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі №910/6896/21, обставини даної справи та її складність) мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у даній справі в заявленому розмірі 40 274, 76 грн, взявши до уваги рівень юридичної кваліфікації правовідносин у справі, принципи диспозитивності та змагальності, співмірності, необхідності та розумності судових витрат, докази, надані на підтвердження зазначених витрат, враховуючи клопотання відповідача про зменшення заявлених витрат, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи №910/6896/21, і їх розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт у сумі 12 082, 43 грн, тобто шляхом зменшення заявленого розміру на 70%.

Водночас, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу адвоката підлягає задоволенню частково, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 4 894, 15 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 15, ідентифікаційний код 32744172) 4 894 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири) 15 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

5. Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 30.07.2021.

Суддя Я.А.Карабань