ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.2021 Справа №905/554/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», м.Курахове Мар`їнського району Донецької області

про: стягнення 58003,71грн 3% річних, 86050,98грн інфляційних.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», м.Курахове Мар`їнського району Донецької області, про стягнення 58003,71грн 3% річних, 86050,98грн інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» рішенням господарського суду Донецької області від 11.08.2020 у справі №905/1714/19 на підставі договору №07/17-ВЭ-ДТЛ від 03.08.2017 стягнутий борг в сумі 1530792,03грн, який існував у період від дати відкриття провадження у справі №905/1714/19 до дати примусового списання коштів на виконання рішення суду в названій справі, а також на приписи ст.625 Цивільного кодексу (далі ЦК) України.

Після відкриття провадження у справі позивач не надав суду будь-яких документів.

Після відкриття провадження у справі відповідач надав суду відзив від 05.05.2021 на позов (з додатками, вх.№9851/21 від 11.05.2021; а.с.60-66), в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для застосування приписів ст.625 ЦК України, постанову Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, а також те, що до моменту звернення позивача з позовом в цій справі відповідач виконав рішення суду у справі №905/1714/19, сплативши 1530792,03грн тобто правовідносини сторін за договором припинилися; не погоджуючись з позовними вимогами в цілому, зауважує, що позивач мав нарахувати річні та інфляційні з моменту набрання законної сили рішенням у справі №905/1714/19 (26.11.2020), а не з моменту відкриття провадження у ній, коли обов`язок виконати рішення у відповідача ще не виник; правом надати контррозрахунок позовних вимог відповідач не скористався.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 7, 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.08.2020 у справі №905/1714/19, у якій брали участь ті самі особи, що й у справі №905/554/21 (а.с.37-45), встановлені такі обставини:

- 03.08.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (Орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (Орендар) уклали договір оренди залізничного рухомого складу №07/17-ВЭ-ДТЛ, за умовами якого Орендодавець зобов`язався передати, а Орендар прийняти в оренду у технічно справному та комерційно придатному стані для перевезення вугільної продукції залізничні люкові напіввагони зі строком наступного планового ремонту не раніше, ніж березень 2018 року, або з залишковим пробігом не менш, ніж 40000км кількістю до 500 одиниць;

- Орендар свій обов`язок оплатити послуги з оренди вагонів, організації ремонту та організації оплати перевізних платежів здійснив несвоєчасно та частково: заборгованість складає 1530792,03грн.

Рішенням від 11.08.2020 у справі №905/1714/19 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» стягнуто 1530792,03грн заборгованості, 22961,89грн судового збору.

Згідно з даними програми «Діловодство спеціалізованого суду» вказане рішення набрало законної сили 26.11.2020 і на його виконання 15.12.2020 виданий відповідний наказ.

28.12.2020 в перебігу виконавчого провадження №64006974 приватний виконавець стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» заборгованість за наказом від 15.12.2020 у справі №905/1714/19, що підтверджується платіжним дорученням №64006974/1 від 28.12.2020 (а.с.22). Стягнуті в примусовому порядку кошти фактично надійшли на рахунок позивача 29.12.2020, що підтверджується платіжним дорученням №1155 від 29.12.2020 та карткою рахунку 361 за 29.12.2020 (а.с.23, 24).

Позивач наполягає, що станом на дату відкриття провадження у справі №905/1714/19 присуджена до стягнення рішенням суду заборгованість в сумі 1530792,03грн вже існувала та відповідач вже прострочив виконання грошового зобов`язання за договором №07/17-ВЭ-ДТЛ від 03.08.2017, фактичною датою виконання якого є 28.12.2020 отже, відповідач має сплатити 86050,98грн інфляційних та 58003,71грн 3% річних за період 23.09.2019 27.12.2020.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Під час розгляду цього спору суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто Холдинг проти України», згідно з якою одним із основних елементів права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, що набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів.

Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, відповідно до якої нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Суд перевірив здійснені позивачем розрахунки інфляційних та 3% річних (а.с.3) і встановив, що розрахунки відповідають приписам чинного законодавства та є арифметично вірними.

На підставі викладеного стягненню на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 58003,71грн, нараховані за період 23.09.2019 27.12.2020, та інфляційні у розмірі 86050,98грн, нараховані за період жовтень 2019 року грудень 2020 року на стягнуту рішенням суду у справі №905/1714/19 заборгованість в сумі 1530792,03грн.

Щодо аргументів відзиву.

Суд не бере до уваги викладені у відзиві від 05.05.2021 (а.с.60-61) твердження відповідача про: відсутність підстав для застосування ст.625 ЦК України до правовідносин сторін, припинення правовідносин за договором №07/17-ВЭ-ДТЛ від 03.08.2017 на момент розгляду цієї справи та виникнення у відповідача обов`язку виконати рішення у справі №905/1714/19 з моменту набрання ним законної сили, з якого позивач і мав нарахувати річні та інфляційні виходячи з такого.

За змістом постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних за весь період існування боргу аж до повного, в тому числі й примусового, виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (зокрема, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За приписами ч.7 ст.180 Господарського Кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору (аналогічні приписи містяться у ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України).

Отже, ані закінчення строку дії господарського договору, ані закінчення визначених ним зобов`язань (фактичне повне виконання договору), що відбулось із простроченням, не звільняє сторону від відповідальності за порушення господарського договору, що мало місце під час дії договору та/або існування визначених ним зобов`язальних правовідносин сторін, які не були виконані своєчасно.

Що ж до посилань відповідача на постанову Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, то суд не бере їх до уваги, оскільки названа постанова прийнята у правовідносинах, що не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається. При

цьому суд зауважує, що подібність правовідносин визначається за їхніми елементами зокрема, суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин) у конкретній справі.

Так, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в сумі 2270,00грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 13, 14, 74-78, 80, 86, 129, 210, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс», м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», м.Курахове Мар`їнського району Донецької області, про стягнення 58003,71грн 3% річних, 86050,98грн інфляційних задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (85612, Донецька обл., Мар`їнський р-н, м.Курахове, вул.Енергетиків, буд.34; ідентифікаційний код 31831942) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (03150, м.Київ, вул.Ділова, буд.5, корп.2; ідентифікаційний код 40637393) 86050,98грн інфляційних, 58003,71грн 3% річних, 2270грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів підп.17.5 п.17 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений 09.06.2021.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 прим.:

1 у справу, 2 - сторонам