ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

04.08.2021 м.Дніпро Справа № 904/2912/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Чус О.В.,

суддів: Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Власової Ольги Олександрівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2016 р. (суддя Суховаров А.В., повне рішення складено 21.06.2016р.) у справі

за позовом Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Власової Ольги Олександрівни, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровська область

про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2016 р. у справі №904/2912/16 позов задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської облаті від 13.06.2021 року по справі № 904/2912/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові Кам`янської міської ради до ФОП Власової О.О.. Одночасно, в апеляційній скарзі Скаржник просить суд поновити строк на подання апеляційної скарги. В обгрунтування свого клопотання скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення не отримував, але в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення відповідачу листів господарського суду Дніпропетровської області, на яких підпис не відповідача.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чус О.В. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У ч. 2 ст. 261 ГПК України визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановивши відсутність винятків, визначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 12.11.2018р. у справі № 54/239).

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюване рішення у справі №904/2912/16 було прийнято 13.06.2016р. (повне рішення складено 21.06.2016р.).

З апеляційною скаргою апелянт звернувся 21.07.2021р., тобто зі значним пропуском присічного строку для апеляційного оскарження.

При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Частина перша статті 254 цього кодексу встановлює загальне правило, згідно з яким учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Правила перегляду судових рішень в апеляційному провадженні на час постановлення у 2016 році рішення суду першої інстанції у цій справі були визначені ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Відповідно до частини першої статті 91 цієї редакції ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мали право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Прийняття і розгляд апеляційної скарги на рішення, яке набрало законної сили, були можливими лише з дотриманням приписів частини другої статті 93 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо поновлення строку подання скарги.

У той же час, згідно з ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) якщо апеляційну скаргу було подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному порядку, то відповідні обставини виключали перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом.

Правова позиція з наведеного питання викладена в пункті 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7, у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 12 та від 23.03.2012 № 3 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України".

Таким чином, станом на час постановлення оскаржуваного Фізичною особою-підприємцем Власовою Ольгою Олександрівною в апеляційному порядку судового рішення у цій справі положення ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) не передбачали можливості "повторного" апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення, в тому числі і за скаргою особи, яка не брала участі у справі, і у тому випадку, якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов`язки.

При цьому додержання прав усіх осіб під час апеляційного перегляду судового рішення забезпечували положення статті 101 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), відповідно до яких апеляційний розгляд справ не обмежувався доводами апеляційної скарги, а апеляційний суд, повторно розглядаючи справу, здійснював перевірку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції у повному обсязі.

Узагальнюючи наведені висновки, колегія суддів зазначає, що якщо особа, яка не брала участь у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки, не реалізувала своє суб`єктивне процесуальне право - на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції протягом строків для апеляційного оскарження цього рішення відповідно до положень ГПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи (чинній до 15.12.2017), то рішення суду першої інстанції є таким, що набрало законної сили за правилами ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), і не може бути оскаржено із застосуванням нових правил на апеляційне оскарження судового рішення - відповідно до ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Відповідно до ст. 256 ГПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу (ч. 3).

Обґрунтовуючи підстави пропуску строку для звернення з апеляційною скаргою апелянт вказує, що не отримував оскаржуване рішення, але в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення відповідачу листів господарського суду Дніпропетровської області, на яких підпис не відповідача.

Розглянувши клопотання Відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження та оцінивши доводи, наведені у такому клопотанні та надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Відповідачем не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2016р. у справі №904/2912/16, оскільки неотримання Відповідачем кореспонденції від судового органу, зумовлена не об`єктивними причинами, а суто суб`єктивними причинами (залежало від власної ініціативи самого Відповідача).

Так, аналіз матеріалів справи свідчить, що судом першої інтанції була направлена копія оскаржуваного рішення суду на адресу: 51900, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Костромська, буд 17, кв. 25". Вказана адреса зазначена скаржником і в поданій апеляційній скарзі.

Колегія суддів зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Апеляційний суд зазначає, що річний строк, зазначений у ч. 2 ст. 261 ГПК України, є преклюзивним, за виключенням двох випадків, визначених цією ж нормою процесуального закону.

Враховуючи встановлені обставини справи, наведені в клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги доводи Відповідача не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок обставин непереборної сили та спростовуються матеріалами справи.

Водночас, як наголошує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 37 - 38 рішення ЄСПЛ у справі "Мушта проти України").

У рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

В той же час, здійснення перегляду судових рішень, які набрали законної сили і є чинними, є порушенням принципу правової певності, оскільки такі рішення не можуть бути поставлені під сумнів, а здійснення перегляду цих рішень не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішень, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цих рішень.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у прийнятій об"єднаною палатою Касаційного господарського суду постанові від 02.04.2019р. у справі №922/765/15.

Зважаючи на викладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Власової Ольги Олександрівни, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Керуючись ст.ст.234, 235, ч.2 ст.261 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Власової Ольги Олександрівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2016 р. у справі № 904/2912/16.

Апеляційну скаргу та додані до неї документи повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв