РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2021Справа № 910/4314/21

За позовом1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАРКОН ЛТД" 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБЕАН ЛТД"
доМіністерства юстиції України
провизнання протиправним та скасування наказу
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивачів: Ліндаєв О.С. - представник за довіреністю;

від відповідача: Немирівська А.Г. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/4314/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шаркон ЛТД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабеан ЛТД" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України № 4188/5 від 02.12.2020 "Про задоволення скарги".

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що під час розгляду скарги Благодійного фонду Володимира Безим`яного від 09.07.2020 Міністерством порушено норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", положення Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, норми іншого законодавства України, в редакції, яка діяла на момент розгляду скарги, у зв`язку з чим прийнятий Наказ підлягає скасуванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 року відкрито провадження у справі № 910/4314/21, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

24.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивачів надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії Наказу № 4188/5 "Про задоволення скарги", прийнятого 02.12.2020 Міністерством юстиції України, до моменту прийняття рішення по справі за позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування зазначеного Наказу;

- заборони Міністерству юстиції України вчиняти будь-які дії по внесенню змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо записів про право власності на нерухоме майно - будівлі та споруди ринку, розташовані за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Науки, 22, які були внесені до реєстру на підставі рішення від 30.06.2020 за № 52891861, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком Віктором Петровичем, та рішень від 31.08.2020 за №№ 53826408, 53830614, 53830892, 53831097, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною, до часу прийняття рішення по суті спору за позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування зазначеного Наказу.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 вказану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шаркон ЛТД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабеан ЛТД" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено повністю.

22.04.2021 через канцелярію суду відповідачем надано письмовий відзив на позов.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 11.06.2021.

10.06.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивачів надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, яку мотивовано зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.06.2021 вирішено оголосити перерву до 02.07.2021.

02.07.2021 судом було закінчено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, оголошено перерву в судовому засіданні до 23.07.2021.

Відповідач 22.07.2021 долучив до справи судову практику та просив її врахувати при вирішенні спору у справі № 910/4314/21.

Безпосередньо в судовому засіданні 23.07.2021 представником позивачів долучено до справи судову практику для врахування під час вирішення справи.

Проведено судові дебати та відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Благодійний фонд Володимира Безим`яного (далі також - скаржник) 09.07.2020 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення від 30.06.2020 № 52891861 (далі також - оскаржуване рішення-1), прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком Віктором Петровичем від 01.07.2020 № 52915534 (далі також - оскаржуване рішення-2), прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною щодо державної реєстрації права власності на будівлі та споруди ринку, розташовані за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Науки, 22.

02.12.2020 Міністерством юстиції України винесено Наказ № 4188/5 "Про задоволення скарги" (надалі також Наказ № 4188/5) відповідно до якого вирішено:

1) скаргу Благодійного фонду Володимира Безим`яного від 09.07.2020 задовольнити частково;

2) скасувати рішення від 30.06.2020 № 52891861, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком Віктором Петровичем;

3) скасувати рішення від 31.08.2020 №№ 53826408, 53830614, 53830892, 53831097, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною;

4) анулювати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Криворучку Віктору Петровичу;

5) тимчасово блокувати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталії Володимирівні строком на 3 (три) місяці;

6) в частині інших вимог відмовити.

7) виконання пунктів 2-3 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству;

8) виконання пунктів 4-5 наказу покласти на державне підприємство "Національні інформаційні системи".

Оскаржуваний Наказ винесено на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі також - Колегія) від 29.09.2020 за результатами розгляду скарги.

З висновку Колегії, зокрема, вбачається, що:

- законодавство зобов`язує державного реєстратора перевіряти подані документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій;

- приватним нотаріусом Криворучком В.П. прийнято оскаржуване рішення-1 за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, а саме: договір купівлі-продажу нежитлового приміщення укладено між Приватним благодійним фондом Володимира Безим`яного та ТОВ "Східний базар ЛТД", а відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будівель та споруд ринку був БФ Володимира Безим`яного. При цьому, договір укладено стосовно нежитлового приміщення, а згідно з відомостями Державного реєстру прав за зазначеною адресою знаходяться будівлі та споруди. Крім того, площа будівель та споруд ринку, зазначена у договорі купівлі-продажу, не відповідає площі, зазначеній у Державному реєстрі прав;

- рішення від 31.08.2020 №№ 53830614, 53830892 приватним нотаріусом Іващенко Н.В. прийнято за наявності підстав для зупинення розгляду заяви, оскільки приватному нотаріусу Іващенко Н.В. не було надано документ, що підтверджує наявність технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна та можливість використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин, технічні паспорти на новостворені об`єкти нерухомого мана та документ, що підтверджує присвоєння об`єктам нерухомого майна адреси;

- рішення від 31.08.2020 №№ 53830614, 53830892, 53831097 є незаконними та підлягають скасуванню, а доступ приватного нотаріуса Іващенко Н.В. до Державного реєстру прав тимчасовому блокуванню строком на 3 (три) місяці.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі стверджують, що під час розгляду скарги БФ Володимира Безим`яного від 09.07.2020 відповідачем було порушено норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", положення Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, норми іншого законодавства України, в редакції на момент розгляду зазначеної скарги, у зв`язку з чим прийнятий наказ підлягає скасуванню, а саме:

- позивачі не були повідомлені про час та місце розгляду скарги, що призвело до необ`єктивного, однобічного розгляду скарги членами Колегії та прийняття Висновку по суті скарги від 29.09.2020 без врахування позиції та доказів, які могли бути подані позивачами, якщо ним було б надано можливість бути присутніми на засіданні Колегії;

- під час розгляду скарги та на час прийняття остаточного рішення у формі підписання Наказу № 4188/5 були наявні судові спори щодо предмету скарги (спірного майна);

- приватними нотаріусами Криворучком В.П. та Іващенко Н.В. реєстраційні дії вчинені у відповідності до норм чинного законодавства, а у відповідача були відсутні правові підстави для їх скасування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2016 набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (далі також - Порядок), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги) відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на момент розгляду вищезазначеної скарги).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації визначено статтею 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", зокрема, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 1, пунктів 2, 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду (пункт 19 Порядку).

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду (частина 10 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Наказом Міністерства юстиції України № 71/5 від 09.01.2020, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.01.2020 за № 24/34307, затверджено Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі також - Положення).

Пунктом другим вказаного Положення передбачено, що Колегії є постійно діючими консультативно-дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - скарги). Колегії створюються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом шляхом затвердження їх складу відповідно до цього Положення.

Мін`юстом створюються центральна Колегія та регіональні Колегії. Центральна Колегія Мін`юсту розглядає усі скарги, розгляд яких належить до компетенції Мін`юсту, крім тих, що за дорученням Міністра юстиції України або заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації передано на розгляд регіональної Колегії Мін`юсту.

За результатом розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні. Якщо половина від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні, проголосувала за рішення, а решта проголосувала проти або утрималася, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосував головуючий на засіданні.

Пунктом 10 Порядку визначено, що для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально.

Отже, повідомлення засобами електронної пошти чи телефонограмою є додатковими способами повідомлення, а відсутність зазначених у п. 10 Порядку осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

На підтвердження своїх доводів позивачі долучили до матеріалів справи постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.02.2021 у справі № 910/16497/19 та від 29.06.2021 у справі № 910/8399/20 у яких викладена правова позиція стосовно необхідності належного повідомлення, зокрема, суб`єктів оскарження та заінтересованих осіб про розгляд скарги по суті. В указаних справах, серед іншого, зроблено висновок, про те, що не перешкоджає розгляду скарги неприбуття лише належним чином повідомлених осіб, але якщо в засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це є перешкодою для розгляду такої скарги.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, на сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення про засідання колегії 29.09.2020 наступного змісту:

"29 вересня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка 15, в Офісі протидії рейдерству відбудеться засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції. Запрошуються скаржники/їх представники, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується та заінтересовані особи/їх представники для розгляду наступних скарг:

- на 11:10, розгляд скарги благодійного фонду Володимира Безим`яного від 09.07.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.07.2020 за № 19775-33-20.

Тип об`єкта нерухомого будівлі та споруди ринку, розташовані за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вулиця Науки, будинок 22

Суб`єкт оскарження: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Криворучко В.П.

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Н.В.

Заінтересована сторона:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Східний базар ЛТД" (43583021)Ю, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабеан ЛТД" (43709989), Товариство з обмеженою відповідальністю "Шаркон ЛТД" (43709753)".

Суд вважає, що Міністерство належним чином повідомило, зокрема, позивачів про час та місце засідання Колегії з розгляду скарги, а тому доводи ТОВ "Шаркон ЛТД" та ТОВ "Лабеан ЛТД" в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, проведення позивачами аналогії між Міністерством юстиції та судом є безпідставною, оскільки відповідач наділений повноваженнями перевіряти виключно правомірність дій державних реєстраторів на предмет законності прийнятих ними рішень, дій чи бездіяльності, так як Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує функціонування та реалізує державну правову політику у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 37 вказаного Закону позивачі вважають, що наявність судового спору щодо нерухомого майна, зазначеного у скарзі, позбавляє Міністерство юстиції України права проводити розгляд скарги щодо того самого майна, що є предметом спору по справах, які перебувають у провадженні судів, а у свою чергу відсутність компетенції на розгляд питань, зазначених у скарзі, є окремою підставою для відмови у задоволенні скарги. Міністерством не було надано оцінки тому, що на час розгляду скарги у провадженні судів перебувало декілька судових справ, які прямо пов`язані із предметом розгляду скарги, оскільки вони стосувалися спірного майна.

Так, у провадженні Сєвєродонецького міського суду Луганської області перебувала справа № 428/6169/20 за позовом ТОВ "Східний базар ЛТД" до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів іпотеки, на підставі яких будівлі та споруди ринку та земельна ділянка під будівлями та спорудами ринку були передані ТОВ "Східний Базар ЛТД" як іпотекодавцем в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики грошових коштів.

Крім того, у провадженні Київського апеляційного суду перебувала справа № 824/128/20 за заявою директора ТОВ "Східний Базар ЛТД", Смаржевського Є.Ю. про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Східноукраїнська спілка адвокатів та юристів "Правове сприяння" від 27.07.2020. В указаній справі ТОВ "Східний Базар" просило скасувати рішення третейського суду від 27.07.2020, яким у позові Приватного благодійного фонду Володимира Безим`яного щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення критого ринку від 30.06.2020, посвідченого приватним нотаріусом Криворучко В.П. 30.06.2020 та зареєстрованого в реєстрі за № 218, було відмовлено і зв`язку з непідсудністю спору третейському суду.

Також, як зауважують позивачі, у провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/2957/20 за позовом ТОВ "Шаркон ЛТД", ТОВ "Лабеан ЛТД" до ПП "БІВМ і К" і Благодійного фонду Володимира Безим`яного про усунення перешкод у користуванні будівлями та спорудами ринку та земельною ділянкою під будівлями та спорудами ринку. Предметом спору у справі є створення ПП "БІВМ і К" і Благодійним фондом Володимира Безим`яного перешкод у вільному користуванні майном - будівлями та спорудами ринку по вул. Науки, 22 у м. Сєвєродонецьку.

Відповідні процесуальні документи в указаних вище справах позивачі разом із заявою направили на адресу Міністерства юстиції України 13.10.2020 (докази отримання заяви відповідачем наявні в матеріалах справи).

З огляду на наведені вище обставини та долучені позивачами до справи фактичні дані, суд дійшов висновку, що станом на час розгляду Мін`юстом скарги була наявна інформація про судове (в даному випадку судові) провадження у зв`язку зі спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Тому, під час прийняття рішення за результатами розгляду скарги відповідач повинен був врахувати наявність судових спорів у перелічених вище справах, які стосувалися спірного майна, що можна вважати додатковою підставою для відмови у задоволенні скарги.

Стосовно задоволення скарги частково та скасування рішення від 30.06.2020 № 52891861, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком Віктором Петровичем суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до п. 1-8 Мотивів рішення Колегії у розгорнутому вигляді, підставою для скасування рішення про державну реєстрацію прав № 52891861 від 30.06.2020 є прийняття приватним нотаріусом Криворучком В.П. оскаржуваного рішення-1 з порушенням вимог пункту 2 частини 3 статті 10, пункту 5 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", абзацу 1 пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі також - Порядок № 1127).

Колегія Міністерства юстиції посилається на пункт 5 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з якою підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

А саме, Колегію зазначено, що зазначену реєстраційну дію вчинено приватним нотаріусом Криворучком В.П. на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного між приватним благодійним фондом Володимира Безим`яного та TOB «Східний Базар ЛТД», а відповідно до даних Державного реєстру прав власником майна був Благодійний фонд Володимира Безим`яного (тобто у назві було відсутнє слово «Приватний»); договір було укладено стосовно нежитлового приміщення, а згідно з відомостями з Державного реєстру прав за зазначеною адресою знаходилися будівлі та споруди; у договорі купівлі-продажу було вказано, що площа нежитлового приміщення 4669,1 кв.м., проте у Державному реєстрі прав зазначено іншу площу - 4845,1 кв.м.

Судом встановлено, що дійсно, в договорі купівлі-продажу від 30.06.2020 року вказано сторону договору (продавця) «Приватний благодійний фонд Володимира Безим`яного» замість «Благодійний фонд Володимира Безим`яного».

При цьому, по суті у даному випадку Приватний благодійний фонд Володимира Безим`яного є попередньою назвою підприємства скаржника, яке було перейменовано у Благодійний фонд Володимира Безим`яного. У договорі купівлі-продажу вірно вказано ідентифікаційний код юридичної особи (22719329), адресу та інші реквізити, а назву продавця нотаріусом Криворучком В.П. отримано із наданих йому заявником правовстановлюючих документів, у яких вказана попередня назва. Зазначена технічна помилка ніяким чином не доводить той факт, що юридична особа («Благодійний фонд Володимира Безим`яного») правочин не вчиняла.

Крім того, позивачем зазначено, а відповідачем не спростовано, що договір купівлі-продажу досі є чинним, його не було визнано жодним судовим рішенням недійсним (нечинним).

Назва відчужуваного майна "нежитлове приміщення" отримана приватним нотаріусом Криворучком В.П. із правовстановлюючих документів на таке майно, що були надані заявниками на реєстрацію права - представником благодійного фонду Володимира Безим`яного, Ковалем О.М. та TOB «Східний Базар ЛТД», а саме, Договору купівлі-продажу нерухомості, що був посвідчений Перепелицею Ю.М., державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 25.05.2000 року за №810, і який був зареєстрований у КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 26.05.2000 року за №119.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення і відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. З Закону, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, значених статтею 28 цього Закону.

Частина 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з нормами цивільного законодавства право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Таким чином, для вчинення правочину із ділянкою приватному нотаріусу Криворучку В.П потрібно було встановити факт державної реєстрації нерухомого майна до 01 січня 2013 року у тих реєстрах, які діяли станом на день виникнення права на майно у благодійного фонду Володимира Безим`яного на 26.05.2000 року.

На той час реєстрацію прав здійснювало Бюро технічної інвентаризації, і приватному нотаріусу Криворучку В.П. було надано первинний правовстановлюючий документ (договір купівлі-продажу майна із відміткою про реєстрацію в КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації»), із яких вбачалися саме такі дані, у т.ч. назва майна, що відчужується, і сумніву щодо правильності цих документів у нотаріуса не було і не повинно було бути, тому ним внесено назву предмету договору із первинного документу дослівно.

Крім того, суд наголошує, що площа приміщення не є статичною категорією та може змінюватися, у тому числі внаслідок ремонту та реконструкції, і вона не повинна точно співпадати із тією, що вже зазначена у реєстрі, а площа приміщень встановлюється із даних, наявних на момент відчуження і вона може відрізнятися на підставі даних технічного обстеження техніком БТІ та внесення нової вірної площі до свіжого актуального технічного паспорту, який, очевидно, і був наданий нотаріусу для вчинення реєстраційної дії.

З огляду на наведені вище обставини, судом зроблено висновок, що реєстраційну дію було вчинено приватним нотаріусом Криворучком В.П. у повній відповідності до норм чинного законодавства, а наведені відповідачем підстави для скасування мають здебільшого формальний підхід.

Стосовно скасування Мін`юстом рішень №№ 53826408, 53830614, 53830892, 53831097, що були прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною слід звернути увагу на таке.

Колегією було встановлено відсутність будь-яких порушень під час прийняття зазначеним нотаріусом оскаржуваного рішення по реєстрації іпотеки на будівлі та споруди ринку, а також на земельну ділянку з кадастровим номером :06:043:0003, належні TOB «Східний Базар ЛТД».

Також, Колегією не було встановлено порушень у вчиненні нею реєстраційних дій, на підставі яких було прийнято рішення від 31.08.2020 року за № 53826408 по реєстрації переходу права власності на будівлі та споруди ринку, а також на земельну ділянку з кадастровим номером :06:043:0003, належні TOB «Східний Базар ЛТД» до TOB "Шаркон ЛТД" та TOB "Лабеан ЛТД", і це рішення було рекомендовано скасувати тільки у зв`язку із тим, що Колегія прийшла до висновку про незаконність попередніх рішень та реєстраційних дій, вчинених приватним нотаріусом Криворучком В.П.

Поряд з тим, відповідно до п.п. 11-12 висновків Колегії, рішення від 31.08.2020 №№ 53830614, 53830892 приватним нотаріусом Іващенко Н.В. прийнято за наявності підстав для зупинення розгляду заяви, оскільки приватному нотаріусу Іващенко Н.В. не було надано документ, що підтверджує наявність технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна та можливість використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин, технічні паспорти на новостворені об`єкти нерухомого майна та документ, який підтверджує присвоєння об`єктам нерухомого майна адреси.

Позивачі стверджують, що такі документи надавалися заявниками, однак не були викладені у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, оскільки нотаріусом Іващенко Н.В. відбувалася реєстрація права власності на нерухоме майно внаслідок його поділу на підставі нотаріально посвідченого договору про поділ майна.

У випадку реєстрації майна на підставі договору про поділ майна, скануванню та зазначенню в реєстрі підлягає безпосередньо правочин (договір), адже саме він є підставою для реєстрації. Документи, керуючись якими такий договір складається нотаріусом, згадуються в тексті правочину та підшиваються у нотаріальну справу, однак до реєстру не викладаються.

Обґрунтовуючи правомірність дій приватного нотаріуса Іващенко Н.В. позивачі наводять перелік матеріалів нотаріальної справи, копії якої можуть бути надані на запит суду, яким, зокрема, підтверджується надання нотаріусу документів, про відсутність яких стверджувала Колегія у висновках.

Отже, приватним нотаріусом Іващенко Н.В., як суб`єктом державної реєстрації, не було допущено порушень норм спеціалізованого законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем долучено до справи судову практику, а саме: Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.01.2021 у справі № 640/12666/19, Рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 910/838/20, рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі № 910/12851/20. У той же час, Міністерством не наведено, які саме правові позиції чи висновки, які викладені в указаних справах, можуть бути прийняті до уваги судом під час вирішення спору у справі № 910/4314/21.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з телеологічного (цільового), логічного й системного тлумачення положень статей 302, 303 ГПК України і статей 13, 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", можна зробити висновок, що господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

Чинним господарським процесуальним законодавством не передбачено використання висновків судів першої або апеляційної інстанцій при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що надані позивачами докази є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем на спростування позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 71, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАРКОН ЛТД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБЕАН ЛТД" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 4188/5 від 02.12.2020 "Про задоволення скарги".

3. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАРКОН ЛТД" (03056, м. Київ, вул. Польова, 24-Д, офіс 325; ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 135, 00 грн.

4. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБЕАН ЛТД" (03056, м. Київ, вул. Польва, 24-Д, офіс 380; ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 135, 00 грн.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко