УХВАЛА

03 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 912/4028/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області

(суддя - Бєстаченко О.Л.)

від 18.02.2021

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Подобєд І.М., судді - Кощеєв І.М., Широбокова Л.П.)

від 26.05.2021

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"

про стягнення 4 367 226,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" про стягнення 4 367 226,66 грн, з яких: 3 364 655,83 грн основного боргу, 700 700,58 грн пені, 162 803,25 грн 3% річних, 125 954,28 грн інфляційних втрат, 13 112,72 грн збитків.

2. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2021, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 364 655,83 грн основного боргу, 350 350,29 грн пені, 162 803,25 грн 3% річних, 125 954,28 грн інфляційних втрат, 13 112,72 грн збитків, а також 65 508,40 грн сплаченого судового збору. У задоволенні позову в частині стягнення 350 350,29 грн пені відмовлено.

3. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, натомість, взявши до уваги майновий стан сторін і оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача і зменшення розміру пені на 50%.

4. 25.06.2021 позивач звернувся з касаційною скаргою на судові рішення, у якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 350 350, 29 грн та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

5. Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

6. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

7. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

8. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди неправильно застосували норми статей 233 ГК України та 551 ЦК України, без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 та не врахували майновий стан позивача. Також скаржник посилається на постанову Вищого господарського суду України від 08.04.2015 у справі № 902/1568/14.

9. Верховний Суд відхиляє доводи, викладені у касаційній скарзі щодо неврахування судами майнового стану позивача, оскільки вони не стосуються неправильного застосування судами норм матеріального права, а фактично є незгодою з висновками судів, які зроблені у справі, що переглядається, відповідно до встановлених конкретних обставин справи, що формують зміст спірних правовідносин. Водночас, відповідно до статті 300 ГПК України, вирішення цих питань не є компетенцією суду касаційної інстанції.

10. Крім того, постанови Вищого господарського суду України, не є джерелом права при застосуванні норми права до спірних правовідносин у розумінні частини 4 статті 236 ГПК України.

11. При цьому, існує сформована стала практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме - у спорах про стягнення заборгованості з комунальних підприємств за поставлений природний газ (у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 902/484/19, від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 05.08.2019 у справі № 916/2292/18, від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18 з урахуванням фактичних обставин у кожній справі).

12. Касаційний господарський суд не погоджується з твердженнями скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 з огляду на наступне.

13. У постанові від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені до 90%, нарахованої у зв`язку з простроченням оплати за спожиту фактичну електричну енергію. При цьому, суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи щодо майнового стану позивача та відповідача, а також обставин наявності заборгованості позивача по заробітній платі та податковий борг.

14. Верховний Суд зазначає, що судові рішення у справі № 908/1453/14 прийняті за результатами дослідження обставин справи, які є відмінними від обставин у справі № 912/4028/20.

15. Суд виходить з того, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

16. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

17. Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

18. Верховний Суд також дійшов висновку, що застосоване у частині 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі № 917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19).

19. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1,4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

20. З огляду на те, що суд апеляційної інстанції правильно переглянув судове рішення у справі № 912/4028/20 відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм статей 233 ГК України та 551 ЦК України у подібних правовідносинах, що викладені у раніше прийнятих постановах, і підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи відсутні, як і від висновків, що сформульовані у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14, на яку посилається скаржник, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 ГПК України.

Керуючись нормами статті 234, пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 912/4028/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Кібенко

Л. Стратієнко