ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
29.07.2021р. м. Харків Справа № 905/2191/20
Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,
у справі №905/2191/20
за позовом Маріупольської міської ради
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Октябрь»
про стягнення 7 916 306,70 грн.,
В провадженні господарського суду Донецької області перебуває справа №905/2191/20 за позовом Маріупольської міської ради Донецької області про стягнення з ТОВ «Завод Октябрь» 7 916 306,70 грн., з яких: 7 894 230,31 грн. - орендна плата, 22 076,39 грн. пеня (з урахуванням заяви позивача за вх. № 6041/21 від 29.03.2021р.).
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 25.06.2012р. в частині сплати орендних платежів.
В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що під час розгляду даної справи в господарському суді на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.04.2021р. №314 відповідачем продано своє майно - нежитлові приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул. Куїнджі, 87б на користь третьої особи ТОВ «Опитний завод М», що свідчить про можливість відчуження ним і нерухомого майна, щодо якого позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а отже і про реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання рішення у разі задоволення позову.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову з урахуванням предмету позову може бути достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу щодо забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінку такої відповідності здійснює господарський суд, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накласти арешт, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
З матеріалів заяви вбачається, що згідно свідоцтв про право власності серії ЯЯЯ №690320 від 19.11.2009р. та серії ЯЯЯ №690498 від 14.10.2010р. ТОВ «Завод Октябрь» є власником комплексу загальною площею 20 939,6 кв.м. за адресою м. Маріуполь, вул. Артема (на т.ч. Архіпа Куїнджі), б.81 та нежитлової будівлі загальною площею 1 167,6 кв.м. за адресою м. Маріуполь, вул. Артема (на т.ч. Архіпа Куїнджі), б.87 відповідно.
При цьому, нерухоме майно - нежила будівля, загальною площею 58,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Куїнджі, б.87б, відчужено відповідачем на користь третьої особи після ухвалення постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2021р. у даній справі, якою залишено без змін ухвалу суду від 16.01.2021р. про відмову у задоволенні у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони розпорядження та відчуження відносно нежитлової будівлі за адресою Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Куїнджі, б.81, а також постанови Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2021р. в іншій справі № 905/2192/20, якою залишено без змін ухвалу суду від 18.01.2021р. про відмову у задоволенні у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони розпорядження та відчуження відносно нежитлової будівлі за адресою Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Куїнджі, б.87.
Вчинення відповідачем таких дій щодо відчуження належного йому нерухомого майна - нежилої будівлі, загальною площею 58,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Куїнджі, б.87б, під час судового провадження у справі № 905/2191/20 та одразу після ухвалення судами апеляційної інстанції постанов у справах № 905/2191/20 та №905/2192/20, дає господарському суду об`єктивні підстави вважати достатньо обґрунтованим припущення позивача про наявність наміру відповідача щодо подальшого відчуження іншого свого нерухомого майна з метою уникнення стягнення з нього грошових коштів за судовим рішенням.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у даному випадку підстав для забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження та/або розпорядження на користь третіх осіб нерухомим майном, яке розташоване за адресою: м. Маріуполь Донецької області, вул. Куїнджі, 87а та вул. Куїнджі, 81 та належить ТОВ «Завод Октябрь», але в межах заявлених позовних вимог 7 916 306,70 грн. з урахуванням співмірності заходу забезпечення позову із заявленими вимогами.
Таке забезпечення позову має тимчасовий характер та не матиме своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності відповідача, оскільки майно фактично перебуватиме у володінні та користуванні власника та обмежуватиметься лише розпорядження ним (на відміну від забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти на банківських рахунках відповідача, що унеможливить вільне розпорядження грошовими коштами, проведення розрахунків з контрагентами, виплату заробітної плати працівникам, сплату обов`язкових податків та зборів до бюджету тощо), спрямоване на запобігання ймовірному порушенню прав позивача та забезпечує збалансованість інтересів учасників даної справи.
При розгляді даної заяви судом враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.02.2020р. у справі №381/4019/18, та Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2020р. у справі №910/7338/19.
Керуючись ст. ст. 136 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -
3. В решті заяви відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями) (ст.235 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Дана ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання у строк до 29.07.2024р.

Повна ухвала складена 29.07.2021р.

Суддя Л.В. Ніколаєва