ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

02 серпня 2021 року Справа № 903/293/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Блащук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" та Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича

на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021

(ухвалене о 12:24год. у м.Луцьку, повний текст складено 06.04.2021)

та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021

(ухвалене о 10:16 год. у м.Луцьку, повний текст складено 13.04.2021)

у справі № 903/293/20 (суддя Гарбар І. О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна"

до відповідача Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича

про стягнення 1 263 253 грн 94 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Дідківський Р.В.;

від відповідача - Гапоненко Р.І.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" звернулося із позовом до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про стягнення 1 814 692 грн 76 коп., з яких: 1 276 701 грн 92 коп. основний борг, 394 961 грн 50 коп. пені та 143 029 грн 34 коп. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідач не своєчасно та не в повному обсязі розрахувався за товар, поставлений позивачем на виконання умов Договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №27032017/2 від 27.03.2017.

В подальшому, представник позивача надіслав на електронну адресу суду першої інстанції заяву про зміну позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 847 850 грн 89 коп. основного боргу, 223 484 грн 97 коп. пені, 191 918 грн 08 коп. 3% річних.

Господарський суд Волинської області протокольною ухвалою від 09.02.2021 вказану заяву задовольнив та ухвалив справу розглядати з новою ціною позову.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 30.03.2021р. у справі №903/293/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" 676 701 грн 92 коп. заборгованості та 10 150 грн 53 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що 27.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" (продавець) та Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (покупець) укладено Договір купівлі-продажу №27032917/2 сільськогосподарської продукції, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець - оплатити та прийняти сільськогосподарську техніку, обладнання та аксесуари (далі-товар). Найменування, модель товару, найменування додаткового обладнання, аксесуарів, кількість та ціна зазначені у Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.2. Договору, визначено, що загальна сума Договору становить гривневий еквівалент 144 500 євро, що за міжбанківським курсом продажу Євро, що встановлений у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (www.udinform.com), сформованим на час закриття торгів (міжбанк, продаж 29,3246 грн) на день, що передує даті укладення Договору, тобто 24.03.2017, становить 4 237 404 грн 70 коп., у тому числі ПДВ 706 234 грн 12 коп.

У відповідності до п.2.7 договору, якщо на дату фактичного здійснення Покупцем відповідного платежу в гривнях, курс євро до гривні перевищуватиме курс євро до гривні, встановлений в п.2.2 Договору, то розмір відповідного платежу в гривнях підлягає збільшенню в порядку, визначеному п.2.8 даного Договору.

Для цілей цього пункту Договору під курсом євро до гривні розуміється міжбанківський курс продажу євро, встановлений у міжбанківсьхій інформаційній системі "УкрДілінг" (сайт www.udinfonn.com), сформований на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати (п. 2.8 Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору, оплата ціни товару в гривнях на дату укладення Договору здійснюється покупцем шляхом виконання платежів: попередній платіж у розмірі 25% ціни товару в гривнях на дату укладення Договору, визначеної у п. 2.2. цього Договору з врахуванням умов п. 2.8. Договору; остаточний платіж цього Договору складається з 75% ціни товару в гривнях на дату укладення Договору, визначеної у п. 2.2. цього Договору з врахуванням умов п. 2.8. Договору. Платежі здійснюються покупцем згідно графіку здійснення платежів.

Згідно п.5.2 Договору у випадку прострочення Покупцем будь-якого з платежів, передбачених цим Договором, або його частини Покупець повинен сплатити на користь Продавця пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу/несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення такого платежу.

У відповідності до п.5.6 Договору у випадку прострочення покупцем будь-якого з платежів, передбачених цим договором, або його частини покупець відповідно до положень цього договору зобов`язаний сплатити на користь продавця 3% річних від простроченої суми, розмір яких встановлений сторонами згідно ст.625 ЦК України.

Згідно Специфікації (додаток №1 до Договору), предметом Договору сторони погодили посівну комбінацію Terrasem Pottinger C 6 Fertilizer, арт. номер 8517.00.640.8 загальною вартістю 4 237 404 грн 70 коп. разом з ПДВ (т.1, а.с14 на звороті).

На виконання наведених вище умов Договору ТОВ "Пьотінгер Україна" поставлено, а "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича прийнято Товар іноземного походження, а саме посівну комбінацію Terrasem Pцttinger С 6 Fertilizer, на суму 4 237 404 грн 70 коп. (з ПДВ) відповідно до видаткової накладної від 22.06.2018 №1630.

Суд встановив, що відповідач за період з 28.03.2017 по 27.12.2019 здійснив часткову оплату поставленого товару на суму 3 060 000 грн, що підтверджується виписками по рахунку, а також, що при розгляді справи відповідач з 19.10.2020 по 04.01.2021 здійснив оплату в сумі 600 000 грн.

Проаналізувавши обставини справи, суд вказав, що на день розгляду справи, сума основного боргу складає 676 701 грн 92 коп. (1 276 701 грн 92 коп. 600 000 грн), а тому стягнув таку суму основного боргу.

Відмовляючи в частині стягнення пені та 3% річних суд вказав, що позивачем заявлено до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 30.08.2017 по 04.02.2021 в сумі 5 750,63 євро, що станом на 05.02.2021 становить 191 918 грн 08 коп., а також пеню в розмірі 6 696,50 євро за період з 21.07.2017 по 20.01.2018, з 21.12.2017 по 20.06.2018, що станом на 05.02.2021становить 223 484 грн 97 коп.

При цьому посилаючись на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 20.03.2019 у справі № 761/26293/16-ц, 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц суд зазначив, що діюче законодавство встановлює можливість виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті та нарахування 3 % річних, визначених статтею 625 ЦК України, в іноземній валюті, а при обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Оскільки, розрахунок пені та 3% річних позивачем здійснювався в євро та змінений на гривневий еквівалент станом на 05.02.2021, суд дійшов висновку, що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд застосував відповідні положення ст. ст. 3, 6, 12, 203, 509, 524, 526, 527, 530, 533, 538, 549, 611, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 67, 173, 174, 180, 189, 193, 198, 265 Господарського кодексу України, ст.10 Закону України "Про ціноутворення".

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20 заяву представника відповідача від 02.04.2021 (вх. № 01-81/12/21 від 02.04.2021) про відшкодування судових витрат Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на користь Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича 40 176 грн 12 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Постановляючи таке рішення суд вказав, що відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 40 176 грн 12 коп. витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем в зв`язку з розглядом в господарському суді справи №903/293/20.

Суд встановлено, що відповідачем було доведено надання йому адвокатом наданих послуг у суді.

Також суд, при вирішенні розміру судових витрат переглянув калькуляцію часу, який був витрачений адвокатом, оцінив співмірність та розумність ціни його послуг, врахував складність справи.

Тому, виходячи із засад розумності і справедливості, оскільки розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 176 грн 12 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна", у якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 змінити в частині, збільшивши належну до стягнення суму заборгованості на 171 148 грн 97 коп. - до 847 850 грн 89 коп., та скасувати рішення в частині відмови у стягненні пені у сумі 223 484 грн 97 коп., 3% річних у сумі 191 918 грн 08 коп., і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, позивач зазначає таке.

За умовами пп. 2.8.2 п. 2.8. Договору у разі збільшення курсу євро до гривні, зокрема з дати подання позову і до моменту звернення до суду із заявою про зміну розміру позовних вимог, сторони погодили застосування курсових різниць та відповідне право позивача на коригування суми грошового зобов`язання за Договором відповідача, і встановили порядок визначення (розрахунку) гривневого еквіваленту загальної суми заборгованості (з врахуванням коригування) .

Позивач звернувся до суду із заявою про зміну розміру позовних вимог від 05.02.2021, внаслідок чого змінилась ціна позову, реалізував своє, встановлене Договором, право на здійснення коригування суми грошового зобов`язання за Договором відповідача, та у встановленому Договором порядку, здійснивши відповідний розрахунок, визначив відкориговану суму основного боргу відповідача, що підлягає до стягнення у гривнях на дату зміни розміру позовних вимог.

Внаслідок помилкового висновку в частині стягнення з відповідача основного боргу вирішив спір виходячи із заявлених позивачем до стягнення при подачі позову 1 276 701 грн 92 коп. основного боргу, а не з 847 850 грн 89 коп. основного боргу, заявлених останнім до стягнення згідно заяви про зміну розміру позовних вимог від 05.02.2021, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині та безпідставної відмови позивачу в стягненні з відповідача 171 148 грн 97 коп. основного боргу.

Вказує, що позивач на підставі ст. ст. 526, 533 ЦК України визначено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, 3% річних та пені в гривневому еквіваленті, розрахованому в передбаченому Договором порядку.

Відповідач у відзиву від 21.05.2020 на позовну заяву визнав наявність підстав до стягнення з нього 3% річних і пені за порушення грошових зобов`язань по Договору, а також, навів власні контррозрахунки 3% річних і пені, чим визнав частково вимоги про стягнення 3% річних та пені в розмірі 64 741 грн 13 коп. та 106 383 грн 20 коп. відповідно.

За наведеного, позивач вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20, в оскарженій частині, не відповідає обставинам справи, судом порушено норми матеріального права.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому позивач зазначає таке:

- на час укладення Договору, ціна товару була визначена в сумі 4 237 404 грн 70 коп., а тому подальше її зазначення позивачем в іноземній валюті немає ніяких законних підстав;

- сума основного боргу відповідача перед позивачем за Договором на становить 577 404 грн 70 коп. (4 237 404 грн. 70 коп. - 3 060 000 грн - 600 000 грн.), а не 676 701 грн. 92 коп.

- позивач у порушення норм законодавства, а саме ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахував пеню розпочинаючи з 21.07.2017 - 20.01.2018 рік (по остаточному платежу) та розпочинаючи з 21.12.2017-20.06.2018 включно (останній платіж), тобто нарахування пені здійснювалося на протязі 11 місяців;

- до моменту фактичної поставки Товару за Договором, а саме до 22.06.2018, у позивача не було жодних законних підстав для нарахування 3% річних;

- подані відповідачем котррозрахунки не є визнанням боргу.

Враховуючи викладене, вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 в частині відмови у пені та 3% річних є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, більше того ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Тому, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі № 903/293/20.

Фермерське господарство "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича не погодилося із рішенням в частині стягнення 99 297 грн 22 коп. заборгованості, а тому відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане судове рішення в цій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" заборгованості у розмірі 99 297 грн 22 коп., з огляду на таке.

Під час подання позовної заяви до суду першої інстанції, Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича було сплачено позивачу за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки № 27032017/2 від 27.03.2017 грошові кошти у сумі - 3 060 000 грн.

Також, ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича окрім вказаної, розпочинаючи із 19.10.2020 по 04.02.2021 включно було здійснено оплату у сумі 600 000 грн.

Тому, сума основного боргу відповідача перед позивачем за Договором становить 577 404 грн 70 коп., а не 676 701 грн. 92 коп.

Господарським судом Волинської області проігноровано той факт, що гривневий еквівалент визначений з урахуванням курсових різниць, що здійснено позивачем з порушенням ст. 189, 198 Господарського кодексу України, ст.10 Закону України "Про ціноутворення".

Вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 в частині 99 297 грн. 22 коп. заборгованості ухвалено з порушенням норм права, так як Господарський кодекс України забороняє встановлювати ціну у внутрішньому договорі в іноземній валюті.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, вважає, що подана Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича апеляційна скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не відповідають дійсним обставинам справи, є надуманими, з таких підстав.

З положень ст. ст. 524, 533 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язання має бути визначене у гривні, але також сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, при цьому порядок визначення сум, що підлягають сплаті у гривнях, сторони можуть визначити у договорі, що було зроблено в спірних правовідносинах за Договором.

Посилається, що ч.2 ст.632 Цивільного кодексу України допускає можливість зміни ціни після укладення договору у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, тобто сторони мають право узгодити в договорі як розмір ціни (плати, винагороди тощо), так і спосіб її визначення чи подальшої зміни.

Вказує, що визначення в Договорі валютного еквівалента ціни товару не вказує на недотримання вимог ч. 2 ст. 10 Закону України "Про ціни і ціноутворення" з огляду на встановлення в Договорі первісної суми зобов`язання в гривнях.

З огляду на викладене, просить апеляційну Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 залишити без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" не погодилося також із додатковим рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20, а тому звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю таке судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відповідача про відшкодування судових витрат відмовити.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач посилається на таке.

Суд першої інстанції не дослідив і не надав оцінки наведеним позивачем у запереченнях на заяву відповідача про ухвалення додаткового судового рішення у справі №903/293/20 обставинам.

Суд не врахував встановлених положеннями процесуального закону правил розподілу судових витрат, які підлягали застосуванню судом.

Матеріали справи не містять належних та достовірних доказів витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, які він сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом саме справи №903/293/20.

Відповідач у відзиві на скаргу позивача на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20 вказує таке.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Судом було враховано вимоги ч. 9 ст. 129 ГПК України під час ухвалення Додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі № 903/293/20.

Посилається, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Вказує, що позивачем не було доведено неспівмірність та необґрунтованість заявленого відповідачем розміру витрат на правничу допомогу за розгляд справи.

З огляду на викладене вважає, що додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі № 903/293/20 є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін.

Окрім того, відповідачем було подано до суду апеляційної інстанції клопотання про закриття апеляційного провадження, відкритого за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі № 903/293/20, з тих підстав, що у представника позивача - адвоката Дідківського Р.В. відсутні повноваження на подання апеляційної скарги.

Розглянувши таке клопотання суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.

Апеляційний господарський суд встановив, що апеляційній скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі № 903/293/20 підписані представником позивача, а саме адвокатом Дідківсьим Р.В., на підтвердження повноважень якого до матеріалів господарської справи додано копії довіреність від 15.04.2021 (т. 3, а. с. 91).

За змістом вказаної довіреності ТОВ "Пьотінгер Україна" уповноважило адвоката Дідківського Р.В., серед іншого вести справи в адміністративних судах, судах господарської, загальної юрисдикції, в тому числі, але не виключно, у Верховному Суді. Надані права, якими наділений законом заявник, скаржник позивач, відповідач, треті особи, у тому числі з правом подання та підписання заяв, скарг, позовної заява, відзиву на позовну заяву.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги положення п. 5 ч. 1 ст. 42 ГПК України та ч. 1 ст. 254 ГПК України за якими:

- учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;

- учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що позивач надав представника усіма правами, які передбачені для позивача, до яких в свою чергу віднесено право апеляційного оскарження, вищевказане клопотання відповідача не підлягає до задоволення.

02.08.2021 в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" підтримав доводи апеляційних скарг на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі № 903/293/20.

Пояснив, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог неправильно застосовав норми матеріального права та порушив норми процесуального права шляхом ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, дійшов до помилкового висновку в частині відмови в задоволені позову про стягнення 171 148 грн 97 коп. основного боргу, пені у сумі 223 484 грн 97 коп., 3% річних у сумі 191 918 грн 08 коп.

Зазначив, що стягуючи з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу судом першої інстанції не були враховані заперечення позивача, не надано їм належної оцінки, допустив порушення норм процесуального права щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування/дослідження обставин справи/наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, представник позивача просив задоволити апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі № 903/293/20.

Також, представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив її залишити без задоволення.

Представник Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі № 903/293/20. Пояснив, що гривневий еквівалент суми позову визначений з урахуванням курсових різниць, що здійснено позивачем з порушенням ст. 189, 198 Господарського кодексу України та ст. 10 Закону України "Про ціни і ціноутворення". Вказує, що сума заборгованості (основного боргу) Скаржника перед Позивачем за Договором на сьогоднішній день становить 577 404 грн 70 коп., а не 676 701 грн 92 коп. За наведеного вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 року у справі № 903/293/20 в частині 99 297 грн 22 коп. заборгованості ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому просив його скасувати в цій частині та ухвалити нове, яким в позові в цій частині відмовити.

Також, представник Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича заперечував проти задоволення апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі № 903/293/20.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні судових рішень матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 слід відмовити, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 задоволити частково, вказане рішення скасувати в частині відмови в стягненні 171 148 грн 97 коп. основного боргу та 191 918 грн 08 коп. 3 % річних, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі № 903/293/20 задоволити частково, скасувати додаткове судове рішення в частині стягнення 35 176 грн 12 коп. витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в стягненні 35 176 грн 12 коп. витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 27.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" (продавець) та Фермерським господарством "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (покупець) укладено Договір купівлі-продажу №27032917/2 сільськогосподарської продукції (далі Договір; т.1, а. с.10-14).

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець - оплатити та прийняти сільськогосподарську техніку, обладнання та аксесуари (далі-товар). Найменування, модель товару, найменування додаткового обладнання, аксесуарів, кількість та ціна зазначені у Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.2. Договору, визначено, що загальна сума Договору становить гривневий еквівалент 144 500 євро, що за міжбанківським курсом продажу Євро, що встановлений у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (www.udinform.com), сформованим на час закриття торгів (міжбанк, продаж 29,3246) на день, що передує даті укладення Договору, тобто 24.03.2017, становить 4 237 404 грн 70 коп., у тому числі ПДВ 706 234 грн 12 коп.

Згідно із п.2.7 Договору, якщо на дату фактичного здійснення Покупцем відповідного платежу в гривнях, курс євро до гривні перевищуватиме курс євро до гривні, встановлений в п.2.2 Договору, то розмір відповідного платежу в гривнях підлягає збільшенню в порядку, визначеному п.2.8 даного Договору.

Для цілей цього пункту Договору під курсом євро до гривні розуміється міжбанківський курс продажу євро, встановлений у міжбанківсьхій інформаційній системі "УкрДілінг" (сайт www.udinfonn.com), сформований на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати.

Розділом 3 Договору передбачені умови та строки передачі товару покупцю, зокрема відповідно до п. 3.1. Договору продавець зобов`язується передати товар покупцю, а покупець - прийняти товар протягом п`яти календарних днів з моменту зарахування на поточний рахунок продавця сплачених покупцем попередніх платежів, передбачених п. 4.1. цього Договору, в розмірі, порядку та строки, передбачені п. 4.1. цього Договору, з врахуванням положень п. п. 2.2., 2.8. Договору, а також за умови належного виконання покупцем п. 4.5. Договору. Дострокова передача товару покупцю допускається лише за умови його згоди.

Згідно п. 3.3. Договору, передача товару продавцем покупцеві за кількістю, якістю і комплектністю відповідно до Специфікації (додаток №1) оформлюється видатковою накладною. Право власності на товар переходить до покупця з дати підписання видаткової накладної на товар.

Відповідно до п. 4.1. Договору, оплата ціни товару в гривнях на дату укладення Договору здійснюється покупцем шляхом виконання платежів: попередній платіж у розмірі 25% ціни товару в гривнях на дату укладення Договору, визначеної у п. 2.2. цього Договору з врахуванням умов п. 2.8. Договору; остаточний платіж цього Договору складається з 75% ціни товару в гривнях на дату укладення Договору, визначеної у п. 2.2. цього Договору з врахуванням умов п. 2.8. Договору. Платежі здійснюються покупцем згідно графіку здійснення платежів.

Згідно п.5.2 Договору у випадку прострочення Покупцем будь-якого з платежів, передбачених цим Договором, або його частини Покупець повинен сплатити на користь Продавця пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу/несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення такого платежу.

За умовами п.5.6 Договору у випадку прострочення покупцем будь-якого з платежів, передбачених цим договором, або його частини покупець відповідно до положень цього договору зобов`язаний сплатити на користь продавця 3% річних від простроченої суми, розмір яких встановлений сторонами згідно ст.625 ЦК України.

У п. 8.2. Договору сторони погодили, що договір вважається укладеним і є обов`язковим для сторін з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором, або до моменту його припинення відповідно до умов цього Договору.

Згідно Специфікації (додаток №1 до Договору), предметом Договору сторони погодили посівну комбінацію Terrasem Pottinger C 6 Fertilizer, арт. номер 8517.00.640.8 загальною вартістю 4 237 404 грн 70 коп. разом з ПДВ (т. 1, а. с 14 на звороті).

На виконання наведених вище умов Договору ТОВ "Пьотінгер Україна" поставлено, а ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича прийнято (отримано) Товар іноземного походження, а саме посівну комбінацію Terrasem Pottinger C6 Fertilizer, на суму 4 237 404 грн 70 коп. (з ПДВ) відповідно до видаткової накладної від 22.06.2018 №1630 (т. 1, а. с. 15).

З метою досудового врегулювання ситуації, 18.02.2020 Позивач направив Відповідачу претензію від 17.02.2020 вих. №116, яка була отримана останнім 24.02.2020 (т.1, а. с. 35-39).

Відповідач за період з 28.03.2017 по 27.12.2019 здійснив часткову оплату поставленого товару на суму 3 060 000 грн, що підтверджується виписками по рахунку (т. 1, а. с.17-34).

Як стверджує позивач, відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором щодо повної оплати останнього платежу у розмірі 54 910 євро, що мав бути здійснений до 20.12.2017. Станом на 17.02.2020 (дата пред`явлення претензії) відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 11 617 євро 44 євроценти.

Таким чином, відповідно до п.п.2.8.2. Договору сума простроченого грошового зобов`язання ФГ "Західний Буг" перед ТОВ "Пьотінгер Україна" по оплаті Товару з урахуванням курсових різниць станом на дату подання позовної заяви (21.04.2020) становить 1 276 701 грн 92 коп. (43 292,56 євро х 29,4901 (курс продажу євро на міжбанку (www.udinfonn.com) станом на 17.04.2020 (переддень дати позову/проведення розрахунку).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач в період з 19.10.2020 по 04.01.2021 здійснив оплату в сумі 600 000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (т.2, а.с.153-161).

В подальшому, позивач подав до суду першої інстанції заява про зміну розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача 847 850 грн 89 коп. основного боргу, 223 484 грн 97 коп. пені, 191 918 грн 08 коп. 3% річних (т. 3, а. с. 166-175).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Як убачається із встановлених обставин у цій справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладення Договору купівлі-продажу №27032917/2 сільськогосподарської продукції.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України унормовано, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Отже, валютою зобов`язання може бути як грошова одиниця України, так і еквівалент грошової одиниці іншої країни.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, незалежно від грошової одиниці, у якій обчислено суму зобов`язання, валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня. У разі визначення у зобов`язанні грошового еквівалента в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті за цим зобов`язанням, визначається у гривні за офіційним курсом відповідної валюти, встановленим НБУ, на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 921/184/16-г/10.

Частиною 1 статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Суд зазначає, що у п. 2.1. Договору сторони визначили, що ціна товару формується виходячи із вартості товару в Євро (в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим Договором) і встановлюється в українських гривнях.

Пунктом 2.2. Договору, визначено, що загальна сума Договору становить гривневий еквівалент 144 500 євро, що за міжбанківським курсом продажу Євро, що встановлений у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (www.udinform.com), сформованим на час закриття торгів (міжбанк, продаж 29,3246 грн) на день, що передує даті укладення Договору, тобто 24.03.2017, становить 4 237 404 грн 70 коп., у тому числі ПДВ 706 234 грн 12 коп.

Як встановлено судом апеляційної інстанції вище, відповідачем до звернення позивача до суду із позовом в цій справі були сплаченні грошові кошти в сумі 3 060 000 грн, а після звернення до суду - 600 000 грн.

В подальшому, позивач подав до суду першої інстанції заява про зміну розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача 847 850 грн 89 коп. основного боргу, 223 484 грн 97 коп. пені, 191 918 грн 08 коп. 3% річних. Така заява була прийнята судом першої інстанції.

В постанові від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16 Верховний Суд України вказав, що незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислено суму зобов`язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня. У разі визначення у зобов`язанні грошового еквівалента в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті за цим зобов`язанням, визначається у гривні за офіційним курсом відповідної валюти, встановленим НБУ, на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (заяви про збільшення позовних вимог).

Суд бере до уваги, що за умовами п.2.7 Договору, якщо на дату фактичного здійснення Покупцем відповідного платежу в гривнях, курс євро до гривні перевищуватиме курс євро до гривні, встановлений в п.2.2 Договору, то розмір відповідного платежу в гривнях підлягає збільшенню в порядку, визначеному п.2.8 даного Договору.

В свою чергу, відповідно до пп. 2.8.2. п. 2.8. Договору передбачено, що продавець при стягненні в судовому порядку суми основної заборгованості за Договором має право провести коригування щодо фактично здійснених платежів в порядку, визначеному Договором (на дату їх фактичного здійснення та щодо суми основної заборгованості, що підлягає сплаті на момент подання позову, на дату відповідного звернення до суду (уточнення та зміни розміру позовних вимог до прийняття рішення). Для розрахунку загальної суми заборгованості (з врахуванням коригування), що підлягає до сплати в гривнях, застосовується нижченаведена формула: S = (Е - El) х К, де:

S - загальна сума заборгованості (з врахуванням коригування), що підлягає сплаті в гривнях;

Е - узгоджена сторонами вартість товару в Євро, строк виконання зобов`язання зі сплати якої, згідно п.4.1. Договору, настав на дату проведення розрахунку;

E1 - сума всіх фактично здійснених Покупцем платежів у еквіваленті Євро. Визначається шляхом ділення кожного окремого платежу в гривнях на міжбанківський курс продажу Євро, встановлений у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (сайт www.udinform.corn). сформований на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати Покупцем згідно умов даного Договору. Якщо курс продажу Євро, встановлений у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (сайт www.udinform.com), сформований на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до здійснення фактичної оплати нижче курсу закріпленого в п.2.2. Договору, для розрахунку застосовується курс закріплений п.2.2. Договору;

К - міжбанківський курс продажу Євро, встановлений у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (сайт www.udinform.com), сформований на час закриття торгів (продаж, міжбанк) на день, попередній до проведення відповідного розрахунку загальної суми заборгованості.

Тобто, сторони при укладанні Договору погодили можливість здійснення перерахування суми (її коригування), що підлягає до сплаті в гривні, у випадку стягнення заборгованості в судовому порядку. При цьому, таке коригування може бути здійснено, як при зверненні до суду, так і при зміні розміру позовних вимог.

А тому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими та такими, що не ґрунтуються на нормах закону та умовах Договору висновки суду першої інстанції про стягнення суми основного боргу у в гривні, яка визначена еквівалентно за офіційним курсом Євро міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" на день подання позову.

За наведеного, апеляційний господарський суд зазначає, що станом на момент подання відповідачем заяви про зміну розміру позовних вимог, заборгованість відповідача складала 25 404,99 євро, що за курсом встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (сайт www.udinform.com) станом на 04.02.2021 (переддень подання відповідної заяви) становить 847 850 грн 89 коп. (25 404,99 євро х 33,3734).

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову в стягненні 171 148 грн 97 коп. основного боргу, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухвалення нового про задоволення позову.

Також, викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича, оскільки, як чинним законодавством передбачено вираження ціни договору в еквіваленті іноземної валюти, а розрахунок, наведений в апеляційній скарзі був здійснений відповідачем без врахування курсової різниці.

Тому, апеляційна скарга Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 не підлягає до задоволення.

Щодо стягнення 3 % річних в сумі в сумі 5750,63 євро, що станом на 05.02.2021 становить 191 918 грн 08 коп., суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

У відповідності до п.5.6 Договору у випадку прострочення покупцем будь-якого з платежів, передбачених цим договором, або його частини покупець відповідно до положень цього договору зобов`язаний сплатити на користь продавця 3% річних від простроченої суми, розмір яких встановлений сторонами згідно ст.625 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Вказана правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.

За наведеного, позовні вимоги про стягнення 3 % річних, котрі нараховані позивачем в іноземній валюті (євро) є обґрунтованими.

В той же час, суд апеляційної інстанції перевіривши здійснений позивачем в заяві про зміну розміру позовних вимог, зазначає про те, що 3 % річних нараховані в євро, а потім визначений еквівалент в національній валюті, який заявлений до стягнення. Також, суд констатує, що такий розрахунок є вірним та не містить помилок.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 3 % річних в сумі в сумі 5750,63 євро, що станом на 05.02.2021 становить 191 918 грн 08 коп. є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Надаючи правову оцінку позовних вимогам в частині стягнення пені в розмірі 6696,50 євро, нарахованої за періоди з 21.07.2017 по 20.01.2018, з 21.12.2017 по 20.06.2018, що станом на 05.02.2021становить 223 484 грн 97 коп., суд зазначає таке.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (ст. 546 ЦК України)

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1-2 ст. 551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Як зазначено вище, згідно п.5.2 Договору у випадку прострочення Покупцем будь-якого з платежів, передбачених цим Договором, або його частини Покупець повинен сплатити на користь Продавця пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу/несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення такого платежу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Оскільки максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, а чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.04.2018 у справі №916/1435/17 та кореспондується з висновками ВП ВС, викладеними в постанові від 27.03.2019 у справі № 521/21255/13-ц.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ "Пьотінгер Україна", всупереч вищевикладеному, здійснив розрахунок пені в іноземній валюті, а потім зазначив еквівалент загальної суми в національній валюті.

У зв`язку із викладеним, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про стягнення 223 484 грн 97 коп. пені.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича, викладені в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі № 903/293/20, не підтверджуються встановленими обставинами справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

При цьому, апеляційний господарський суд вказує, що посилання Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на можливість застосування законодавства в частині відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань лише з моменту фактичної поставки товару, не узгоджується із умовами укладеного Договору, оскільки в п. 4.1. Договору сторони погодили строк виконання відповідачем грошового зобов`язання, яке не ставиться в залежність від поставки товару, в свою чергу п. 3.1. Договору визначено строк поставки товару, який залежить від здійснення відповідачем попереднього платежу в повному обсязі.

Поруч з наведеним, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" частково підтверджуються, як матеріалами справи, так і положеннями законодавства, а тому така скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2, ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права (п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 слід скасувати в частині в частині відмови в задоволені позову про стягнення 171 148 грн 97 коп. основного боргу та 191 918 грн 08 коп. 3 % річних, в решті вказане судове рішення залишити без змін.

Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом звертає увагу на те, що додаткове судове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Положеннями статті 16 ГПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до приписів статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 03-268 (т. 2, а. с. 233-236), укладеного 04.03.2020 між ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Гапоненко Роман і партнери" (Адвокатське об`єднання), Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта, надавати інші види правової (правничої) допомоги в обсязі та на умовах, встановлених цим Договором та за домовленістю Сторін, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені Адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного Договору.

Згідно з п.1.2 Договору Адвокатське об`єднання за цим Договором бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу Клієнту, у позасудовому та судовому порядку щодо спірних питань у спорах, що виникають по договору купівлі-продажу №27032017/2 від 27.03.2017 з ТОВ "Пьотінгер Україна".

Згідно п.4.4. Договору, розмір основного гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню за надану в межах цього договору правову допомогу, встановлюється у розмірі 50 000 грн.

Сторони дійшли згоди, що сума основного гонорару автоматично збільшується на 25 000 грн, у випадку участі адвокатів у понад 3 (трьох) судових засіданнях, у справах пов`язаних із виконанням умов даного договору.

Відповідно о п.4.4.1 договору, клієнт сплачує гонорар у такому порядку:

50% від суми гонорару у розмірі 25 000 грн передоплата за правову допомогу, що сплачується не пізніше 10 днів з моменту підписання цього договору;

50% від суми гонорару у розмірі 25 000 грн передоплата за правову допомогу до 30.04.2020.

Згідно із додатком до актів надання послуг (т. 2, а. с. 237-238), адвокатом в рамках представництва інтересів клієнта як позивача в суді першої інстанції у господарській справі №903/293/20 було надано наступні послуги:

1. Аналіз судової практики та діючого законодавства, підготовка та подання до Господарського суду Волинської області - 21.05.2020 відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, пені, 3% річних за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №27032017/2 від 27.03.2017.

2. Участь адвоката у судовому засіданні Господарського суду Волинської області (в режимі відеоконференції) при розгляді справи № 903/293/20 - яке відбулося 14.07.2020 о 10:00 год.

3. Підготовка та подання до Господарського суду Волинської області - 13.07.2020 заперечення на відповідь на відзив та на заяву про зміну розміру позовних вимог.

4. Участь адвоката у судовому засіданні Господарського суду Волинської області - 26.08.2020 о 11 год. 15 хв. при розгляді клопотання про зупинення провадження у справі №903/293/20 до вирішення Господарським судом Київської області справи №911/1323/20.

5. Підготовка та подання до Господарського суду Волинської області - 08.02.2021 заперечення на заяву про зміну розміру позовних вимог від 05.02.2021 року.

6. Підготовка та подання до Господарського суду Волинської області - 08.02.2021 клопотання про виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 25.01.2021 у справі №903/293/20.

7. Участь адвоката у судовому засіданні Господарського суду Волинської області (в режимі відеоконференції) при розгляді Позовної заяви про стягнення заборгованості, пені, 3% річних за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки № 27032017/2 від 27.03.2017 - яке відбулося 09.02.2021 о 10:00 год.

8. Підготовка та подання до Господарського суду Волинської області - 01.03.2021 клопотання про виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 25.01.2021 у справі №903/293/20.

9. Підготовка та подання до Господарського суду Волинської області - 01.03.2021 заперечення на заяву про зміну розміру позовних вимог від 05.02.2021.

10. Участь адвоката у судовому засіданні Господарського суду Волинської області (в режимі відеоконференції") при розгляді Позовної заяви про стягнення заборгованості, пені, 3% річних за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки № 27032017/2 від 27.03.2017 - яке відбулося 02.03.2021 о 11:15 год.

11. Участь адвоката у судовому засіданні Господарського суду Волинської області (в режимі відеоконференції) при розгляді Позовної заяви про стягнення заборгованості, пені, 3% річних за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки № 27032017/2 від 27.03.2017 - яке відбулося 30.03.2021 о 12:00 год.

Загальна сума оплати за надання правової допомоги Фермерському господарству "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича у справі № 903/293/20 про стягнення заборгованості, пені, 3% річних за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки № 27032017/2 від 27.03.2017 становить 75 000 грн.

Дослідивши означені докази, оцінивши їх на предмет підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху . ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають гонорар успіху, ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі Пакдемірлі проти Туреччини ( Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідач здійснив розрахунок судових витрат, які просить стягнути із позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 40 176 грн 12 коп.

Однак, суд бере до уваги те, що позовні вимоги судом апеляційної інстанції визнано обґрунтованими (за виключеним пені), спір у цій справі виник з внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме несвоєчасна та неповна оплата купленого товару, що встановлено судом апеляційної інстанції вище, а також, ту обставину, що умовами Договору про надання правової допомоги № 03-268 від 04.03.2020 не передбачено, що правова допомога клієнту надається виключно в цій справі, суд апеляційної, а також виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а та критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, суд вважає, що 5 000 грн становлять співмірні і розумні витрати відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі та саме таку суму необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на користь Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича.

В той же час, суд першої інстанції ухвалюючи додаткове рішення не врахував поведінки відповідача, яка стала підставою для звернення позивача до суду, відсутність конкретного зазначення номеру справи в якій надається правова допомога, дійшов невірного висновку про стягнення всієї заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

За наведеного, суд апеляційної інстанції, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України та п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20, скасування додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20 в частині стягнення 35 176 грн 12 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі № 903/293/20 задоволити частково.

Скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 в частині відмови в задоволені позову про стягнення 171 148 грн 97 коп. основного боргу та 191 918 грн 08 коп. 3 % річних.

Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В решті рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі №903/293/20 залишити без змін, виклавши п.п. 1-3 резолютивної частини рішення Господарського суду Волинської області від 30.03.2021 у справі № 903/293/20 в такій редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, будинок 9, код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" (08300, Київська обл., місто Бориспіль, вул. Привокзальна, будинок 50, код 34864680) - 847 850 грн 89 коп. основного боргу, 191 918 грн 08 коп. 3 % річних та 15 596 грн 53 коп. судового збору за подання позовної заяви.

3. В позові про стягнення 223 484 грн 97 коп. пені відмовити.".

3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20 задоволити частково.

Скасувати додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20 в частині стягнення 35 176 грн 12 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в стягненні 35 176 грн 12 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В решті додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20, виклавши п. п. 1, 2 додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 13.04.2021 у справі №903/293/20 в редакції:

"1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" (08300, Київська обл., місто Бориспіль, вул. Привокзальна, будинок 50, код 34864680) на користь Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, будинок 9, код 36932997) - 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.".

4. Стягнути з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, будинок 9, код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна" (08300, Київська обл., місто Бориспіль, вул. Привокзальна, будинок 50, код 34864680) - 8 169 грн 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Господарському суду Волинської області видати накази на виконання цієї постанови.

6. Справу № 903/293/20 надіслати Господарському суду Волинської області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "04" серпня 2021 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.