ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021м. ДніпроСправа № 904/2834/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промоблік-КР", смт. Христофорівка, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлівські мінерали", смт. Христофорівка, Дніпропетровська область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 44 240,69 грн. та неустойки у розмірі 809645,97 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від позивача: Заніздра А.П. ордер серія АЕ № 1074024 від 02.06.2021;

від відповідача: не з`явився

вільний слухач: Голівер П.В.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промоблік-КР" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлівські мінерали" про стягнення суми основного боргу у розмірі 44240,69 грн. та неустойки у розмірі 809 645,97 грн.

Ухвалою суду від 23.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/2834/21 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 27.04.2021 справу № 904/2834/21 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 02.06.2021.

Ухвалою суду від 02.06.2021 відкладено підготовче засідання на 23.06.2021.

Ухвалою суду від 23.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 27.07.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промоблік-КР" (надалі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлівські мінерали" (надалі орендар) був укладений договір оренди основних засобів № 1 від 29.04.2015 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 04.11.2018), орендодавець передає у тимчасове користування орендарю комплекс будівель і споруд, що належить орендодавцю на праві власності, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, смт. Христофорівка, вул. Трудова, 19 (надалі об`єкт оренди), загальною площею 18 727,60 м.кв.

Позивач зазначив, що виконав умови договору. За актом приймання-передачі від 30.04.2015 об`єкт оренди був переданий у користування орендарю.

За актом приймання-передачі від 30.12.2019 орендарем було повернуто орендодавцю частину орендованого майна, а саме:

- будівлі «Складу готової продукції» (літера З ситуаційного плану), загальною площею 5 315,8 м. кв.;

- «будівлі допоміжного призначення» (літера Ж ситуаційного плану), загальною площею 385,52 м. кв.;

За актом приймання-передачі від 20.02.2020 частина будівлі «Складу готової продукції» (літера З ситуаційного плану), загальною площею 364,3 м. кв. була передана у користування орендарю.

За актом приймання-передачі від 20.02.2020 орендарем було повернуто орендодавцю частину орендованого майна загальною площею 364,3 м. кв.

Позивач вказав, що, відповідно до п. 18 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 до договору, орендодавець має право відмовитись від цього договору та вимагати повернення об`єкта оренди, письмово попередивши про це орендаря за 20 календарних днів до такої відмови.

За твердженням позивача, ним було надано відповідачу вимогу № 119/20 від 26.09.2020. У цій вимозі орендодавець повідомляв орендаря про відмову від договору оренди № 1 від 29.04.2015 з 17.10.2020 та вимагав повернути об`єкт оренди.

Вимога № 119/20 від 26.09.2020 була вручена представникові відповідача нарочно 28.09.2020.

Позивач наполягає на тому, що договір оренди основних засобів № 1 від 29.04.2015 є розірваним з 19.10.2020.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання та не повернув об`єкт оренди у встановлені строки.

У додатковій угоді № 9 від 30.10.2020 сторонами було погоджено, що з 02.11.2020 повертається зі складу комплексу будівель та споруд, що орендуються, будівлі та споруди загальною площею 4 353,68 кв.м. Площа, що орендується, з урахуванням змін, вказаних в п. 1 цієї додаткової угоди, складає 8 672,6 м.кв.

За актом приймання-передачі об`єкта з оренди від 02.11.2020, будівлі та споруди загальною площею 4 353,68 кв.м. були повернуті орендодавцю.

У додатковій угоді № 10 від 18.11.2020 сторонами було погоджено, що з 20.11.2020 повертається зі складу комплексу будівель та споруд, що орендуються, будівлі та споруди загальною площею 1 085,8 кв.м. Площа, що орендується, з урахуванням змін, вказаних в п. 1 цієї додаткової угоди, складає 7 586,8 м.кв.

За актом приймання-передачі об`єкта з оренди від 20.11.2020, будівлі та споруди загальною площею 1 085,8 кв.м. були повернуті орендодавцю.

В подальшому, за актами приймання-передачі об`єкта з оренди від 06.02.2021 орендодавцю були повернуті будівлі та споруди загальною площею 5 547,4 кв.м. та 2 039,4 кв.м.

Згідно з п. 3.1. договору, орендна плата встановлюється в розмірі 1 грн. без НДС за 1 м.кв. площі на місяць та сплачується безготівковим платежем не пізніше 10 числа кожного місяця.

Пунктом 6 додаткової угоди № 7 від 18.02.2020 визначено, що орендна плата з 01.03.2020 установлюється у розмірі 15 грн. без НДС, з урахуванням послуг охорони, за 1 м.кв. площі, що орендується, на місяць та сплачується відповідно до умов договору.

Пунктом 3 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 до договору встановлено, що орендна плата на період звільнення об`єкта оренди від майна орендаря нараховується, при цьому, видатки, пов`язані з утриманням та експлуатацією об`єкта оренди, сплачуються орендарем до дати підписання акта приймання передачі та фактичної передачі його орендодавцю.

За розрахунком позивача, за період з 01.11.2020 по 08.11.2020 відповідач мав сплатити позивачу орендну плату у загальному розмірі 44 240,69 грн.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання та не сплатив орендну плату за період з 01.11.2020 по 08.11.2020 у встановлені строки.

Крім того, на підставі п. 4 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 та ч. 2 ст. 785 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу неустойку у розмірі подвійної орендної плати за період з 09.11.2020. по 05.02.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основного боргу за договором оренди основних засобів № 1 від 29.04.2015 у розмірі 44240,69 грн. та неустойки у розмірі 809 645,97 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи мав позивач право на односторонню відмову від договору; в які строки орендарем мав бути повернутий об`єкт оренди; в які строки і якому розмірі мала бути сплачена орендна плата), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був повернутий орендарем об`єкт оренди у встановлені строки; чи були орендні платежі сплачені відповідачем у повному обсязі), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником (чи наявні підстави для нарахування позивачем неустойки).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промоблік-КР" (надалі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлівські мінерали" (надалі орендар) був укладений договір оренди основних засобів № 1 від 29.04.2015 (надалі договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 04.11.2018), орендодавець передає у тимчасове користування орендарю комплекс будівель і споруд, що належить орендодавцю на праві власності, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, смт. Христофорівка, вул. Трудова, 19 (надалі об`єкт оренди), загальною площею 18 727,60 м.кв.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що орендар зобов`язується по закінченню строку дії договору повернути основні засоби у стані, що відповідає відображеному в акті приймання-передачі, з урахуванням нормального зносу.

Згідно з п. 7 додаткової угоди № 7 від 18.02.2020 до договору, строк дії договору оренди основних засобів № 1 від 29.04.2015 продовжується до 31.12.2020, а в частині фінансових зобов`язань сторін до їх повного виконання.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач виконав умови договору. За актом приймання-передачі від 30.04.2015 об`єкт оренди був переданий у користування орендарю.

За актом приймання-передачі від 30.12.2019 орендарем було повернуто орендодавцю частину орендованого майна, а саме:

- будівлі «Складу готової продукції» (літера З ситуаційного плану), загальною площею 5 315,8 м. кв.;

- «будівлі допоміжного призначення» (літера Ж ситуаційного плану), загальною площею 385,52 м. кв.;

За актом приймання-передачі від 20.02.2020 частина будівлі «Складу готової продукції» (літера З ситуаційного плану), загальною площею 364,3 м. кв. була передана у користування орендарю.

За актом приймання-передачі від 20.02.2020 орендарем було повернуто орендодавцю частину орендованого майна загальною площею 364,3 м. кв.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статей 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Положеннями статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Аналогічні положення містить стаття 291 ГК України.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин. Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі.

У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (частина четвертої статті 188 ГК України).

У разі коли Законом або умовами договору передбачено право сторони на односторонню відмову від договору, сторони вільні у виборі конкретних підстав такої відмови, в межах встановлених нормами законодавства чи умовами договору. Обрану стороною підставу для односторонньої відмови від договору і слід досліджувати під час розгляду справи судом. Так, у кожному випадку особа, яка бажає відмовитись від договору у односторонньому порядку на тій чи іншій підставі має довести фактичну наявність визначених у обраній підставі обставин для такої односторонньої відмови. З огляду на викладене, судам необхідно в кожному конкретному випадку, виходити з встановлених обставин справи, досліджувати підстави, які стали підґрунтям для односторонньої відмови від договору, та обґрунтованість таких підстав з огляду на встановлені обставини справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 910/11397/18.

Так, відповідно до п. 18 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 до договору, орендодавець має право відмовитись від цього договору та вимагати повернення об`єкта оренди, письмово попередивши про це орендаря за 20 календарних днів до такої відмови.

Згідно з п. 19 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 до договору, після отримання орендарем письмового повідомлення орендодавця про відмову від цього договору, орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди орендодавцю відповідно до положень договору та цієї угоди.

З аналізу наведених положень додаткової угоди № 5 та умов договору вбачається, що орендодавець має безумовне право відмовитись від договору оренди № 1 від 29.04.2015 у будь-який час.

Така відмова орендодавця має бути оформлена письмовим повідомленням, яке надається орендарю.

На виконання п. 18 додаткової угоди № 5, позивачем було надано відповідачу вимогу №119/20 від 26.09.2020. У цій вимозі орендодавець повідомляв орендаря про відмову від договору оренди № 1 від 29.04.2015 з 17.10.2020 та вимагав повернути об`єкт оренди.

Вимога № 119/20 від 26.09.2020 була вручена представникові відповідача нарочно 28.09.2020.

З урахуванням вимог п. 18 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 до договору, договір оренди основних засобів № 1 від 29.04.2015 є розірваним з 19.10.2020.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 5. ст. 254 ЦК України встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи те, що 18.10.2020 було вихідним днем, орендар мав повернути орендодавцю об`єкт оренди не пізніше 19.10.2020.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання та не повернув об`єкт оренди у встановлені строки.

У додатковій угоді № 9 від 30.10.2020 сторонами було погоджено, що з 02.11.2020 повертається зі складу комплексу будівель та споруд, що орендуються, будівлі та споруди загальною площею 4 353,68 кв.м. Площа, що орендується, з урахуванням змін, вказаних в п. 1 цієї додаткової угоди, складає 8 672,6 м.кв.

За актом приймання-передачі об`єкта з оренди від 02.11.2020, будівлі та споруди загальною площею 4 353,68 кв.м. були повернуті орендодавцю.

У додатковій угоді № 10 від 18.11.2020 сторонами було погоджено, що з 20.11.2020 повертається зі складу комплексу будівель та споруд, що орендуються, будівлі та споруди загальною площею 1 085,8 кв.м. Площа, що орендується, з урахуванням змін, вказаних в п. 1 цієї додаткової угоди, складає 7 586,8 м.кв.

За актом приймання-передачі об`єкта з оренди від 20.11.2020, будівлі та споруди загальною площею 1 085,8 кв.м. були повернуті орендодавцю.

В подальшому, за актами приймання-передачі об`єкта з оренди від 06.02.2021 орендодавцю були повернуті будівлі та споруди загальною площею 5 547,4 кв.м. та 2 039,4 кв.м.

Тобто, станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом об`єкт оренди повернутий орендодавцю у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Таким чином, договір оренди майна укладається саме на платній основі і для отримання можливості користуватися об`єктом оренди для здійснення господарської діяльності.

Згідно з п. 3.1. договору, орендна плата встановлюється в розмірі 1 грн. без НДС за 1 м.кв. площі на місяць та сплачується безготівковим платежем не пізніше 10 числа кожного місяця.

Пунктом 6 додаткової угоди № 7 від 18.02.2020 визначено, що орендна плата з 01.03.2020 установлюється у розмірі 15 грн. без НДС, з урахуванням послуг охорони, за 1 м.кв. площі, що орендується, на місяць та сплачується відповідно до умов договору.

Пунктом 3 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 до договору встановлено, що орендна плата на період звільнення об`єкта оренди від майна орендаря нараховується, при цьому, видатки, пов`язані з утриманням та експлуатацією об`єкта оренди, сплачуються орендарем до дати підписання акта приймання передачі та фактичної передачі його орендодавцю.

А отже, за період з 01.11.2020 по 08.11.2020 відповідач мав сплатити позивачу орендну плату у загальному розмірі 44 240,69 грн.

З урахуванням п. 3.1. договору, строк виконання відповідачем зобов`язання зі сплати орендної плати за листопад 2020 року настав 10.11.2020.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання та не сплатив орендну плату за період з 01.11.2020 по 08.11.2020 у встановлені строки.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлівські мінерали" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Промоблік-КР" зі сплати орендних платежів у розмірі 44 240,69 грн.

А отже, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 44 240,69 грн. є обґрунтованими.

Пунктом 4 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 до договору передбачено, що у разі неповернення об`єкта оренди в установлений договором строк, орендар сплачує орендодавцю орендну плату у двократному розмірі, до моменту повернення об`єкта оренди орендодавцю.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 785 ЦК України передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

На підставі п. 4 додаткової угоди № 5 від 28.11.2019 та ч. 2 ст. 785 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу неустойку у розмірі подвійної орендної плати за період з 09.11.2020. по 05.02.2021.

Перевіривши розрахунок неустойки суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 809 645,97 грн. є обґрунтованими.

Крім того слід зазначити, що позивачем було надано відповідачу досудову вимогу № 15 від 01.03.2021, у якій вказано про необхідність сплати останнім суми основного боргу у розмірі 44 240,69 грн. та неустойки у розмірі 809 645,97 грн.

Листом № 18 від 02.03.2021 відповідач визнав наявність у нього заборгованості перед позивачем у вказаних розмірах.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 1 від 29.04.2015 з додатковими угодами (том 1 а.с. 9 - 20), вимогою № 119/20 від 26.09.2020 (том 1 а.с. 21), актами приймання-передачі (том 1 а.с. 11 - 29), листуванням між сторонами (том 1 а.с. 30 - 31).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлівські мінерали" (місцезнаходження: 53052, Дніпропетровська область, смт. Христофорівка, вул. Трудова, буд. 19; ідентифікаційний код: 39217130) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промоблік-КР" (місцезнаходження: 53052, Дніпропетровська область, смт. Христофорівка, вул. Азорнова, буд. 16; ідентифікаційний код: 39574393) суму основного боргу у розмірі 44 240,69 грн., неустойку у розмірі 809645,97 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 808,30 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 06.08.2021.

Суддя М.О. Ніколенко