ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 липня 2021 року Справа № 903/310/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М. , розглянувши справу

за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ДУБНІВСЬКА 12, м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТЦ ПЛЮС, м. Луцьк

про стягнення 75 579,94 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Токарчук В.М., ордер серія ІФ №074438 від 23.06.2021;

від відповідача: Грабовецький Олег Богданович, ордер серія ВЛ №000,081262 від 16.01.2021;

Встановив: Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ДУБНІВСЬКА 12 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТЦ ПЛЮС про стягнення 75 579,94 грн., з них: заборгованість в розмірі 62 139, 76 грн., 3% річних від простроченої суми 4 126,47 грн., індекс інфляції 9 283,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території орендарем нежитлового приміщення №10/08/16-01 від 01.07.2016, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 30.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 11.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 05.04.2021.

Ухвалою суду від 26.05.2021 перейдено до розгляду справи №903/310/21 за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 23.06.2021.

Ухвалою суду від 23.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 14.07.2021.

В судовому засіданні 14.07.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 26.07.2021 до 12:00год.

Представник відповідача через відділ діловодства суду подав відзив за вх.№01-57/2834/21 від 21.05.2021, в якому просить суд відмовити в позові та відмовити в повному обсязі у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки починаючи з березня 2018 ОСББ «Дубнівська 12» належним чином не надавала послуги з утримання будинку та прибудинкової території про, що свідчить відсутність належних чином направлених актів здачі-приймання робіт (надання послуг) на адресу ТзОВ «ТЦ Плюс». Звертає увагу суду на те, що оплата коштів за виконані роботи (надані послуги) було здійснена на підставі рахунків, які виставлялися та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) про виконані роботи (надані послуги) на яких міститься підписи уповноважених осіб сторін та відтиски круглих печаток організацій, в підтвердження доводів долучив платіжні доручення №154 від 27.02.2018, №160 від 07.03.2018, №42 від 21.04.2021. Відповідач доводить, що ним чітко та без будь-яких затримок в повному обсязі сплачуються всі необхідні платежі за період з 01.01.2018 по 30.04.2021.

Представник позивача через відділ діловодства суду подав:

1) заяву за вх. №01-57/4128/21 від 20.07.2021 в якій вказує, що з врахуванням частково оплати відповідачем заборгованості в сумі 14 735,16 грн. згідно платіжного доручення № 42 від 21.04.2021 р., сума заборгованості відповідача перед позивачем становить: сума боргу в розмірі 47 404,60 грн., 3% річних від простроченої суми 4117,99 грн., індекс інфляції 9283,71 грн., в всього 60 806,30, судовий збір в розмірі 2270,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу адвоката 7200,00 грн.

2)заявою за вх.№01-57/4258/21 долучив: додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 16.01.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 26.07.2021, претензію ОСББ «Дубнівська 12» №10 від 15.04.2021, фіскальний чек.

Представник відповідача в судовому засіданні подав виступ по дебатах за вх.№01-57/4261/21 від 26.07.2021, в яких просить суд відмовити в позові в повному об`ємі та просить відмовити у стягненні судових витрат на правову допомогу адвоката.

Представник позивача позов підтримав та просить задоволити позов в повному об`ємі.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

01 липня 2016 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ДУБНІВСЬКА 12» (балансоутримувач будинку) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЦ ПЛЮС» (орендар) було укладено договір про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території орендарем нежитлового приміщення № 10/08/16-01.

Згідно п.1.1. договору балансоутримувач будинку забезпечує обслуговування, експлуатацію та поточний ремонт будинку, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Дубнівська, 12, а також утримання прибудинкової території, а Орендар будинку бере участь у витратах балансоутримувача будинку на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цьому будинку. Орендар будинку є орендарем приміщення, загальною площею 1939,4 кв.м., яке розміщене в будинку № 12 на вулиці Дубнівській у місті Луцьку.

В додатку № 1 до договору сторони передбачили, що площа користування приміщенням орендаря становить 1023,29 кв.м. та розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території становить в розмірі 818,62 грн., починаючи з 01.07.2016.

Орендар не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, зобов`язується вносити плату, визначену Додатком на обслуговування та ремонт будинку та на утримання прибудинкової території на рахунок Балансоутримувача будинку відповідно до загальної площі приміщення (п.2.2.7. Договору).

Даний договір набирає чинності з дня його укладення строком на 1 рік з подальшою пролонгацією, крім випадків, зазначених у п.5.2. цього договору (п.5.1. договору).

Згідно протоколу загальних зборів ОСББ «ДУБНІВСЬКА 12» від 23.10.2017 затверджено новий розмір внеску на утримання будинку в розмірі 3,55 грн. за 1 кв.м.

Відповідно до протоколу засідання правління ОСББ «ДУБНІВСЬКА 12» від 17.09.2019 ТзОВ «ТЦ Плюс» було погоджено сплату внесків на утримання будинку в розмірі 3,55 грн. за 1 кв.м. з розрахунку 717,3 кв.м. площі приміщення відповідача.

Згідно протоколу загальних зборів ОСББ «ДУБНІВСЬКА 12» від 05.08.2020 затверджено новий розмір внеску на утримання будинку в розмірі 5,60 грн. за 1 кв.м.

Таким чином, договір на даний час є дійсним для обох сторін з тарифом, який почав діяти з листопада 2017 р., а саме:

з 01.07.2016 - 3,55 грн. за 1 м.кв. нежитлового приміщення (площею 1023,29 кв.м.) загальною вартістю 3632,68 грн. за один календарний місяць.;

з 01.09.2019 - 3,55 грн. за 1 м.кв. нежитлового приміщення (площею 717,3 кв.м.) загальною вартістю 2546,42 грн. за один календарний місяць.;

з 01.08.2020 - 5,60 грн. за 1 м.кв. нежитлового приміщення (площею 717,3 кв.м.) загальною вартістю 4016,88 грн. за один календарний місяць.

Як слідує із матеріалів справи орендар за період з травень 2018 квітень 2021 здійснював оплату внесків за утримання будинку але частково, що підтверджується платіжними дорученнями про оплату (а.с. 53-74).

Станом на день розгляду справи заборгованість становить в сумі 47 404,60 грн., та відповідачем належними та допустимими доказами не спростована.

Позивач звернувся з претензією за №10 від 15.04.2021 на адресу відповідача про сплату заборгованості, однак остання залишена без належного реагування.

Враховуючи вище викладене, несплата відповідачем внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період травень 2018 квітень 2021 у розмірі 62 139,76 грн. стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Статтею 5 вищевказаного Закону встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості (п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Відповідно до п. 5, п. 6 та п. 8 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Так, ч. 2 ст. 7 вищевказаного закону передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень (ч. 2 ст. 9 вищезазначеного Закону).

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень (ч. 3 та ч. 4 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного визначає Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Згідно з ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

За змістом статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників (ч. 14 ст. 10 вищевказаного Закону).

У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ст. 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Згідно з абз. 4 та 5 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (ч. 1 ст. 20 вищезазначеного Закону).

Частиною 2 статті 21 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

За приписами ч. 1 ст. 22 вищевказаного Закону, для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ч. 1 та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

З аналізу наведених положень Цивільного кодексу України та законів України в їх системному взаємозв`язку суд вбачає, що кожний власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку, зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території.

Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, ст. 322 ЦК України та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

При цьому витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг (централізованого опалення) щодо нього входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в ОСББ.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верхового Суду від 22.02.2018 року у справі № 910/11312/17.

Судом встановлено, що 01.07.2016 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ДУБНІВСЬКА 12» (балансоутримувач будинку) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЦ ПЛЮС» (орендар) було укладено договір про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території орендарем нежитлового приміщення № 10/08/16-01.

Відповідно до ч. 11 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» - рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.

Частиною 5 ст. 11 Закону визначено - якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Законодавством не передбачена можливість звільнення співвласника від виконання зобов`язань за договором у випадку не прийняття ним участі у зборах співвласників багатоквартирного будинку, більшістю яких затверджені умови договору, та у випадку неотримання ним примірника договору та/або будь якої інформації по договору.

Договір про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території орендарем нежитлового приміщення №10/08/16-01 від 01.07.2016 та протоколи загальних зборів ОССБ «Дубнівська 12» від 23.10.2017, 17.09.2019, 05.08.2020 у встановленому порядку не оспорено, не розірвано та не визнано недійсним, а отже є дійсним, укладеними належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до додатку №1 до договору №10/08/16-01 від 01.07.2016 вбачається, що ТзОВ «ТЦ Плюс», яке зареєстровано по вул. Дубнівській, 12, у м. Луцьку є користувачем наданих позивачем послуг та користується в зазначеному будинку нежитловими приміщеннями площею 1023,29 кв.м.

Як зазначено позивачем, та підтверджується матеріалами справи за період травень 2018 квітень 2021 у розмірі борг відповідача становить 47 404,60 грн.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач відповідно до умов договору фактично здійснював управління вказаним житловим будинком та ніс витрати з його утримання, а відповідач, як користувач нежитлового приміщення у будинку, не відмовився від житлово-комунальних послуг, отримував їх і не оплачував їх вартість, доказів зворотнього суду не подано.

Суд перевірив наведений у матеріалах справи розрахунок заборгованості по оплаті по відшкодуванню витрат на утримання будинку та прибудинкової території орендарем нежитлового приміщення та дійшов висновку про підставіть позовних вимог в цій частині частково в розмірі 47 404,60 грн.

В частині стягнення 14 735,16 грн. основної заборгованості слід відмовити, оскільки до початку відкриття провадження у справі, відповідач сплатив заборгованість в сумі 14 735,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №42 від 21.04.2021.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем, нараховано відповідачу за період з 16.05.2018 по 27.04.2021, 3% річних в сумі 4126,47 грн., та інфляційні втрати в сумі 9283,71 грн. за період з 01.09.2018 по 31.03.2021.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 3 % річних підлягають частково до задоволення в сумі 4117,99 грн. за період з 16.05.2018 по 27.04.2021.

В частині стягнення з відповідача 3 % в розмірі 8,48 грн. за спірний період з 16.05.2018 по 27.04.2021, суд дійшов висновку про відмову, у зв`язку з безпідставним нарахуванням.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ інфляційних втрат в сумі 9283,71 грн. за період з 01.09.2018 по 31.03.2021, є підставними та підлягають до задоволення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладені обставини справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат ОСББ «Дубнівська» в розмірі 7200,00грн. на правову допомогу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною першою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас згідно з частиною третьою статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому інша сума судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, може бути як більшою за попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, так і меншою (частини шоста, сьома статті 129 ГПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Водночас, як свідчать матеріали справи у позовній заяві зазначено про попередні витрати, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 7200 грн - витрати пов`язані з розглядом справи.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та просить відмовити в стягненні витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не долучено детального опису та обсягу виконаних робіт, акт приймання-передачі наданих послуг з переляком виконаних робіт, відсутня інформація щодо кількості годин або часу витраченого на підготовку відповідних документів по справі, відсутня інформація щодо контрагента у правових відносин з яким надавалася така правова допомога.

Частиною третьою статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач у своєму клопотанні такий опис наводить.

Позивач в підтвердження понесених витрат на правову допомогу долучив до матеріалів справи:

1) договір про надання правової допомоги від 16.01.2021, який укладений між адвокатом Токарчуком В.М. та ОСББ «Дубнівська12»;

2) ордер серія ВЛ №000081262 від 16.01.2021;

3)акт приймання-передачі наданих послуг від 15.04.2021, з якого слідує, що адвокат з 01.04.2021 по 15.04.2021 надав клієнту юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги від 16.01.2021, а клієнт прийняв надані послуги на суму 12 000 грн.

4) платіжне доручення №72 від 16.04.2021 на суму 12 000 грн.;

5) акт приймання-передачі послуг наданих послуг від 28.04.2021, з якого слідує, що адвокат з 16.04.2021 по 28.04.2021 надав клієнту юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги від 16.01.2021, а клієнт прийняв надані послуги на суму 6000 грн.;

6) платіжне доручення №82 від 28.04.2021;

7) додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 16.01.2021 відповідно до якої сторони п. 4.1 розмір гонорару та порядок його сплати встановлюються за домовленістю сторін та сплачується клієнтом на поточний рахунок адвоката протягом 10 банківських днів з дати виконання адвокатом певного виду роботи. Сторони узгоджуються, що 1 година роботи адвоката з підготовки будь-яких документів правового характеру, надання письмових консультацій клієнту становить 500,00 грн. надання усних консультацій клієнту -200,00 грн. представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції 1000 грн. Представництво інтересів клієнта в суді касаційної інстанції 2000 грн.

8) акт приймання-передачі наданих послуг від 26.07.2021 з детальним описом надання послуг з правничої допомоги на загальну суму 7200 грн.

Суд бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19. В абзацах другому та третьому пункту 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до матеріалів справи представництво позивача у суді першої інстанції фактично здійснювалось адвокатом Токарчуком В.М. на підставі договору про надання послуг правової від 16.01.2021 повноваження, якого підтверджуються ордером на надання правової допомоги серія ВЛ №000081262 від 16.01.2021.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у поставові Верховного Суду у справі №910/16803/19 від 19.07.2021

Відповідач не подав доказів того, що наданні послуги з правової допомоги були надані неналежним чином адвокатом Токарчуком В.М. і розмір витрат на правову допомогу є завищеними.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги заяви ОСББ «Дубнівська 12» про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн, пов`язаних із розглядом справи №903/310/21.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТЦ ПЛЮС (43010, м.Луцьк, вул. Дубнівська, 12, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ДУБНІВСЬКА 12 (43010,м.Луцьк, вул. Дубнівська, 12, ) 60 806,30 грн заборгованості в т.ч.: 47404,60 грн. - основного боргу, 4117,99 грн. 3%річних, 9283,71 грн.- індексу інфляції та 2270,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору та 7200 грн. витрат на оплату правничої допомоги.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення

складено 02.08.2021.

Суддя В. М. Дем`як