РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2021Справа № 910/6578/21

За позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"
доПриватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
простягнення 76320928,38 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники учасників справи:

від позивача Шевчук А.В.
від відповідачаФедоренко В.С.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 69113154,72 грн, з яких: 66156876,23 грн основного боргу, 584745,58 грн пені, 414494,56 грн 3% річних та 1957038,35 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 03.04.2019 в частині оплати купленої у позивача електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії у період з вересня 2020 року по березень 2021 року (включно).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/6578/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 26.05.2021; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 підготовче засідання у справі призначено на 02.06.2021.

24.05.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись серед іншого на те, що позивачем не надано доказів направлення рахунків на адресу відповідача і їх отримання останнім, у зв`язку з чим вимоги позивача про сплату 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на строки виставлення рахунків відповідачем є безпідставними та необґрунтованими.

Як вказує відповідач, він, як адміністратор розрахунків, сплачує вартість небалансів у разі надання учасником ринку рахунку, завантаженого останнім із системи управління ринком, а до отримання такого рахунку, направленого учасником ринку і спливу строку оплати (3 банківські дні), порушення зобов`язань з боку Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відсутнє.

Крім того відповідач зазначив, що оператор системи передачі може розраховуватися з постачальниками послуг з балансування та сторонами, відповідальними за баланс виключно з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, а крім того стверджував, що розрахунок пені, наведений позивачем є помилковим.

27.05.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 76320928,38 грн, в тому числі: суму основного боргу у розмірі 72544765,91 грн, пеню у розмірі 717029,83 грн, 3% річних у розмірі 629099, 42 грн та інфляційні втрати у розмірі 2430033,22 грн.

28.05.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов, заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 підготовче засідання у справі призначено на 22.06.2021.

09.06.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 22.06.2021 судом прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.07.2021.

07.07.2021 від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, яку прийнято судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2021.

15.07.2021 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості на суму 223004,49 грн.

У судовому засіданні 15.07.2021 оголошено перерву до 23.07.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 23.07.2021 заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.07.2021 проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив, просив суд закрити провадження у справі в частині заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні 23.07.2021 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (сторона відповідальна за баланс/СВБ) є учасником ринку, зобов`язаним повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальним перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є оператором системи передачі (ОСП) - юридичною особою, відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР) - юридичної особи, яка забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії" балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про ринок електричної енергії" обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів: про врегулювання небалансів.

Згідно з ч.1 ст.68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

За змістом ст.70 Закону України "Про ринок електричної енергії" усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії. З метою врегулювання небалансів з оператором системи передачі учасник ринку має стати стороною, відповідальною за баланс, або передати свою відповідальність іншій стороні, відповідальній за баланс, шляхом входження до балансуючої групи. Електропостачальники є сторонами, відповідальними за баланс своїх споживачів. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі. Купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, здійснюється між стороною, відповідальною за баланс, та оператором системи передачі за договором про врегулювання небалансів. Оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії із сторонами, відповідальними за баланс, у порядку, визначеному цим Законом та правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку. Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором. Вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається правилами ринку. Під час визначення обсягів небалансів електричної енергії правила ринку визначають порядок урахування обсягів електричної енергії, відпущеної та/або спожитої постачальником допоміжних послуг у разі фактичного надання допоміжних послуг.

Відповідно до п.п.1.2.1, 1.3.2 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 учасниками ринку електричної енергії є: виробники; електропостачальники; трейдери; ОСП; ОСР; ОР; гарантований покупець; споживачі, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цими Правилами та Законом. Для суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 1.2.1 глави 1.2 цього розділу (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил. Учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору.

Згідно заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 26.04.2019, позивач, як СВБ приєднався до умов типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0435-01013, укладеного з відповідачем, як ОСП. Зазначений договір набув чинності з 07.05.2019.

У подальшому умови типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії неодноразово змінювалися Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго", в т.ч. і у спірний період з І декади вересня 2020 року по ІІІ декаду квітня 2021 року.

Відповідно до умов укладеного між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" як СВБ та Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" як ОСП, АР договору про врегулювання небалансів електричної енергії (станом на початок спірного періоду) сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ, за цим договором СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи. ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №307 (далі - Правила ринку). Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку (п.п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5).

Вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (п.п.2.1, 2.2 договору №0435-01013).

ОСП, зокрема, зобов`язаний виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього договору та правил ринку; проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (п.3.3 договору №0435-01013).

Виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору (п.5.1 договору №0435-01013).

Згідно п.9.1 договору №0435-01013 цей договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру.

Відповідно до редакції договору про врегулювання небалансів електричної енергії, затвердженої наказом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" №709 від 21.12.2020 у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (далі - акт купівлі-продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3.1 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 визначено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

В той же час, згідно п.10.11 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 у термін до 31 березня 2021 року включно виставлення рахунків за небаланси електричної енергії здійснюється щодекадно, а платежів за невідповідність - щомісячно.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка (п.7.7.4 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з вересня 2020 року по квітень 2021 року позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято електричну енергію для врегулювання небалансів на загальну суму 84897606,72 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, копії яких наявні в матеріалах справи

За твердженнями позивача, відповідно до сформованих відповідачем та підписаних ЕЦП рахунків за електричну енергію для врегулювання небалансів за наступні періоди: ІII декада вересня 2020 року, ІІ декада жовтня 2020 року, ІІІ декада жовтня 2020 року, І декада листопада 2020 року, ІІ декада листопада 2020 року, ІІІ декада листопада 2020 року, І декада грудня 2020 року, ІІ декада грудня 2020 року, ІІІ декада грудня 2020 року, І декада січня 2021 року, ІІ декада січня 2021 року, ІІІ декада січня 2021 року, І декада лютого 2021 року, ІІ декада лютого 2021 року, ІІІ декада лютого 2021 року, І декада березня 2021 року, ІІ декада березня 2020 року, ІІІ декада березня 2021 року, І декада квітня 2021 року, ІІ декада квітня 2021 року, ІІІ декада квітня 2021 року, у Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" виникла заборгованість, яка станом на 21.05.2021 складала 725544765,91 грн.

Спір у справі виник внаслідок того, що в порушення умов укладеного між сторонами договору відповідачем не було сплачено за поставлену позивачем у спірний період електричну енергію для врегулювання небалансів у строк, встановлений договором, внаслідок чого останній просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 76320928,38 грн, в тому числі: суму основного боргу у розмірі 72544765,91 грн, пеню у розмірі 717029,83 грн, 3% річних у розмірі 629099, 42 грн та інфляційні втрати у розмірі 2430033,22 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 223004,49 грн підлягає закриттю на підставі положень п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що згідно заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 26.04.2019, позивач, як СВБ приєднався до умов типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0435-01013, укладеним з відповідачем, як ОСП, який набув чинності з 07.05.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі укладеного між сторонами договору у період з вересня 2020 року по квітень 2021 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято електричну енергію для врегулювання небалансів на загальну суму 84897606,72 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, копії яких наявні в матеріалах справи. Жодних зауважень щодо цих актів відповідачем не висловлено.

Як вже вказувалось судом, п.п.7.3.1, 10.11 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 визначено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду, виставлення рахунків за небаланси електричної енергії здійснюється щодекадно.

Тобто з наведених норм чинного законодавства України вбачається, що обов`язок виставлення рахунків на суми, які АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду покладений саме на відповідача у справі, що розглядається. Відтак, виставлення таких рахунків безпосередньо відповідачем є достатньою підставою для проведення відповідачем у подальшому відповідних розрахунків з урахуванням положень укладеного сторонами договору.

На виконання наведених вимог чинного у спірний період законодавства України, відповідачем, як АР було сформовано та підписано ЕЦП рахунки за електричну енергію для врегулювання небалансів, зокрема, за наступні періоди: ІII декада вересня 2020 року, ІІ декада жовтня 2020 року, ІІІ декада жовтня 2020 року, І декада листопада 2020 року, ІІ декада листопада 2020 року, ІІІ декада листопада 2020 року, І декада грудня 2020 року, ІІ декада грудня 2020 року, ІІІ декада грудня 2020 року, І декада січня 2021 року, ІІ декада січня 2021 року, ІІІ декада січня 2021 року, І декада лютого 2021 року, ІІ декада лютого 2021 року, ІІІ декада лютого 2021 року, І декада березня 2021 року, ІІ декада березня 2020 року, ІІІ декада березня 2021 року, І декада квітня 2021 року, ІІ декада квітня 2021 року, ІІІ декада квітня 2021 року.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка (п.7.7.4 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307).

Проте, відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, здійснював оплату за продану електричну енергію для врегулювання небалансів частково, з порушенням строків, встановлених договором, внаслідок чого у Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" утворилась заборгованість.

За твердженням позивача, станом на 21.05.2021 у відповідача перед позивачем існувала заборгованість з оплати поставленої електричної енергії для врегулювання небалансів у розмірі 72544765,91 грн.

Разом із тим, наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями відповідача підтверджено, що після 21.05.2021 відповідачем було частково сплачено на користь позивача 223004,49 грн основного боргу.

Пунктом 2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи оплату відповідачем після звернення позивача до суду з відповідним позовом частини суми основного боргу у загальному розмірі 223004,49 грн, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі №910/6578/21 в частині зазначених позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Решта суми основного боргу в розмірі 72321761,42 грн відповідачем не погашена, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" оплачує придбану електричну енергію для врегулювання небалансів з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, у зв`язку з чим оплата здійснюється після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку, з огляду на таке.

Частиною 1 ст.614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч.2 ст.614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Умовами укладеного між сторонами правочину передбачено, що оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

При цьому, положення договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та відповідно умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку.

Згідно ч.4 ст.75 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.

Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на:

1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників;

2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників;

3) поточний рахунок оператора системи передачі.

З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

З наведеної статті закону вбачається, що її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 717029,83 грн за загальний період прострочення з 21.12.2020 по 21.05.2021, інфляційні втрати у розмірі 2430033,22 грн за загальний період прострочення з жовтня 2020 року по квітень 2021 року та 3% річних у розмірі 629099,42 грн за загальний період прострочення з 25.09.2020 по 21.05.2021.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), а відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, за висновками суду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленої позивачем на виконання умов договору електричної енергії для врегулювання небалансів, у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до приписів ст.625 Цивільного кодексу України.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення інфляційних втрат судом встановлено, що їх розмір відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 2430033,22 грн за загальний період прострочення з жовтня 2020 року по квітень 2021 року є обґрунтованими.

Щодо 3% річних, то за здійсненим судом перерахунком, із врахуванням положень договору щодо здійснення оплати та платіжних доручень відповідача, їх дат та сум, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних на суму 629099,42 грн за загальний період прострочення з 25.09.2020 по 21.05.2021.

Відповідно до ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 та 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У редакції договору про врегулювання небалансів електричної енергії, затвердженої наказом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" №709 від 21.12.2020, встановлено, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (далі - акт купівлі-продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення пені за період поставки електричної енергії для врегулювання небалансів, обов`язок оплати якої виник після внесення відповідних змін договору про врегулювання небалансів електричної енергії, тобто з ІІ декади грудня 2020 року (дата надходження платіжного документу 24.12.2020). У періодах, які передували вказаному, відповідальність відповідача у вигляді пені за прострочення оплати передбачена не була. Відповідно, відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за неналежне виконання зобов`язань, які виникли до 21.12.2020.

За розрахунком суду, із врахуванням положень договору щодо здійснення оплати, вірним є розмір пені, що складає 474578,90 грн, а отже позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково. В цій частині доводи відповідача про наявність помилок у наведеному позивачем розрахунку пені є обґрунтованими.

За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягають задоволенню частково, а провадження у справі №910/6578/21 в частині стягнення 223004,49 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі положень п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням положень ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України (в частині закриття провадження у справі - покладається на відповідача).

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 129, 231, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вул.С.Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м.Київ, площа Івана Франка, буд.5; ідентифікаційний код 405381 (сімдесят два мільйони триста двадцять одна тисяча сімсот шістдесят одна) грн 42 коп. основного боргу, інфляційні втрати на суму 2430033 (два мільйони чотириста тридцять тисяч тридцять три) грн 22 коп., 3% річних у розмірі 629099 (шістсот двадцять дев`ять тисяч дев`яносто дев`ять) грн 42 коп., 474578 (чотириста сімдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн 90 коп. пені та 791976 (сімсот дев`яносто одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість) грн 09 коп. судового збору.

3. Закрити провадження у справі №910/6578/21 в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 223004,49 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.08.2021

Суддя Ю.М.Смирнова