РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2021Справа № 910/2238/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС" (вул. Володі Дубініна 8, Дніпро, 49050, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, Київ, 03150, )

про стягнення 145 129, 45 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС" (далі - позивач) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 145 129, 45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з травня по червень 2020 відповідачем здійснювалося відправлення порожніх приватних піввагонів, які знаходяться в оперативному управлінні позивача, під навантаження, проте під час руху та знаходження піввагонів на відповідальності залізниці мали місце пошкодження (розукомплектування) наступних вагонів №52738291, 52737640, 52736923, 52878055, 53597209, 52740339, 53510145, 52984663, 52740610, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача суму збитків у розмірі фактично понесених витрат на придбання запасних частин та витрат, пов`язаних з виконанням поточного ремонту - 145 129, 45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.03.2021 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що позивачем безпідставно застосовано до порожніх вагонів статус вантажу. У разі пошкодження вантажу відповідно до ст.130 Статуту залізниць України з позовом має звертатися вантажоодержувач, або відступити це право вантажовідправнику. Відтак, на думку відповідача, позивач не має права на подання позову щодо відшкодування пошкодження вагонів. У справі відсутні докази складання комерційних актів, що відповідно до п.2 ст. 129 Статуту залізниць України складаються у випадках пошкодження вантажу. Також відповідач стверджує, що розукомплектування вагонів не є пошкодженням вагонів, а є фактом крадіжки, відтак, позивач має самостійно звертатися до правоохоронних органів для реалізації своїх прав, як потерпілої сторони, на відшкодування заподіяної майнової шкоди.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

В період травень-червень 2020 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - відповідач, перевізник) здійснювалися перевезення вантажів в приватних піввагонах, що знаходилися в оперативному управлінні Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» (далі - позивач, замовник, вантажовідправник).

Відповідно до наданих позивачем копій залізничних накладних кінцевою станцією призначення зазначено станцію Кривий Ріг регіональної філії «Придніпровська залізниця». Вагони здійснювали рух в порожньому стані до пункту навантаження. Після прибуття на станцію призначення перевізником було виявлено пошкодження гальмівної системи вагонів, про що були складені відповідні акти загальної форми, а саме:

Акт загальної форми від 13.05.2020 на вагон № 52740339 (поїзд № 3725), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованою головною та магістральною частиною повітророзподільника, підлягає відчепленню, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 13.05.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектовані головна та магістральна частини повітророзподільника);

Акт загальної форми від 21.05.2020 на вагон № 53510145 (поїзд № 3565), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 21.05.2020 - перелік пошкоджень вагона: розукомплектована головна частина повітророзподільника);

Акт загальної форми від 23.05.2020 на вагон № 52984663 (поїзд № 3563), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 23.05.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектована головна частина повітророзподільника);

Акт загальної форми від 24.05.2020 на вагон № 52740610 (поїзд № 2122), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-45 (Акт про пошкодження вагона від 24.05.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектовані головна та магістральна частини повітророзподільника);

Акт загальної форми від 28.05.2020 на вагони № 53597209 та № 52878055 (поїзд № 2122), в якому зазначено, що вагони прибули з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягають технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагони складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 12.06.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектовані головна та магістральна частини повітророзподільників);

Акт загальної форми від 28.05.2020 на вагон № 52736923 (поїзд № 3553), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 28.05.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектована магістральна частина повітророзподільника);

Акт загальної форми від 12.06.2020 на вагон № 52737640 (поїзд № 3559), в якому зазначено, що вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 12.06.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектована головна частина повітророзподільника, відсутні ручні гальма);

Акт загальної форми від 18.06.2020 на вагон № 52738291 (поїзд № 3022), вагон прибув з розукомплектованим гальмівним обладнанням, підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25 М (Акт про пошкодження вагона від 18.06.2020 перелік пошкоджень вагона: розукомплектовані головна та магістральна частини повітророзподільника).

Вказані акти про пошкодження вагона із зазначенням переліку пошкоджень та кількісного виміру пошкоджених деталей були складені уповноваженими представниками перевізника на звернення позивача.

В свою чергу, перевізником за кожним фактом розукомплектування гальмівної системи під час руху вагонів подано відповідні заяви до Металургійного ВП Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про те, що факти розукомлектування вагонів мають ознаки крадіжки та про вжиття заходів щодо розшуку осіб, якими скоєно зазначене кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17 у зв`язку з пошкодженням (розукомплектуванням) вказані вагони були відправлені до вагонного депо Батуринська РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» в поточний ремонт з відчепленням.

Позивач стверджує, що для прискорення виконання ремонтних робіт ним були придбані нові деталі головної та магістральної частини повітророзподільника у ТОВ «ОБ`ЄДНАННЯ ЄВРОТРЕЙД».

Відтак, як зазначає позивач, бездіяльністю відповідача щодо незбереження вагонів на шляху прямування, позивачу завдано шкоди у розмірі 145 129, 45 грн, що складається з вартості запасних частин у розмірі 140 880, 00 грн та вартості відновлювальних робіт у розмірі 4 249, 45 грн.

В свою чергу, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що у даному випадку з позовом має звертатися вантажоодержувач, або відступити це право вантажовідправнику та з огляду на відсутність доказів складання комерційних актів, що відповідно про пошкодження вантажу, оскільки розукомплектування вагонів не є пошкодженням вагонів, а є фактом крадіжки, позивач має самостійно звертатися до правоохоронних органів для реалізації своїх прав, як потерпілої сторони, на відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

У свою чергу, діяльність залізниці регулює Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457.

За приписами з розділу І Загальні положення Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011, № 138 на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 N 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за N 798/5989).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про залізничний транспорт» відправники, одержувачі вантажів та власники під`їзних колій несуть матеріальну відповідальність згідно з чинним законодавством України за пошкодження контейнерів і рухомого складу перевізників, а перевізники - за втрату і пошкодження транспортних засобів, що їм не належать, у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Також згідно з абз.2 ст.126 розділу VII. «Відповідальність залізниці, вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів. Акти, претензії, позови» Постанови КМУ від 06.04.1998, № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України" за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

За приписами ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Відповідно до п.3 статті 129 Статуту залізниць України акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема у випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту.

Згідно з п. 20 статті 129 Статуту залізниць України акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, що розукомплектування вагонів не є пошкодженням.

Відповідно до п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затверджена наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей, зокрема, несправні повітророзподільники, електроповітророзпо-дільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п. 6.2.1. зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону в состав поїзду.

В свою чергу, у заявах, направлених до Національної поліції відповідач сам зазначає, що випадок правопорушення має ознаки пошкодження вагонів, яке могло спричинити аварію поїзда, порушення нормальної роботи залізничного транспорту, або створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків.

Сам лише факт крадіжки гальмівного обладнання не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, оскільки вагони згідно накладної були передані перевізнику для прямування в порожньому стані до пункту навантаження, і факт некомплектності гальмівної системи вагонів було встановлено на станції призначення.

Стаття 614 ЦК України передбачає, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань покладається при наявності вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності. При цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб`єкт та об`єкт правопорушення, а також суб`єктивна та об`єктивна сторони.

Суб`єктом цивільного правопорушення є боржник, а об`єктом правопорушення - зобов`язальні правовідносини кредитора та боржника. Суб`єктивну сторону становить вина боржника, а об`єктивну -протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов`язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом з тим, стаття 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У цивільному законодавстві непереборна сила, що є обставиною для звільнення від відповідальності, це надзвичайна та незапобіжна при даних умовах подія (стихійне лихо, військові дії, інші громадські явища). До категорії випадкового належить, зокрема, порушення зобов`язання, що спричинене зловмисними діями злочинців, якщо боржник при цьому виявив належну дбайливість при виконанні зобов`язання.

Отже, крадіжка не є обставиною, яку неможливо попередити власними заходами.

Відповідач, в порушення ст. 614 ЦК України та ст. 33 ГПК України, не довів належними доказами того, що ним виконувалися зобов`язання зі збереження рухомого складу, а саме вживалися усі заходи щодо його охорони.

Так, звернення відповідачем до відповідних підрозділів Національної поліції України не доводять вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов`язання. Окрім того, наявні в матеріалах справи заяви відповідача до Національної поліції не є належними доказами, на підставі яких можна робити висновки про те, що викрадення майна сталося не з вини відповідача.

Отже, судом встановлено і відповідачем не спростовано, що внаслідок його неправомірних дій та бездіяльності відбулось розукомплектуванням вагонів, які знаходились в оперативному управлінні позивача, у зв`язку з чим останній зазнав матеріальних збитків.

Щодо вартості відновлювальних ремонтних робіт судом було встановлено, що позивачем була здійснена часткова попередня оплата за технічне обслуговування вагонів на рахунок філії ПЗ СП Служби вагонного господарства ВЧДЕ-2 в сумі 50 000,00 грн. за платіжним дорученням № 833 від 15.06.2020 згідно рахунку № 86/253 від 27.05.2020, та в сумі 50 000,00 грн. за платіжним дорученням № 685 від 06.07.2020 згідно рахунку № 9/253 від 03.07.2020.

На підтвердження здійснення ремонту вагонів та його вартості позивач надав акти приймання-передачі послуг та відповідні деталізовані переліки виконаних вагонним депо ремонтних робіт. Однак, згідно наданих документів: переліку до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 т/о від 15.07.2020 до договору № ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020, переліку до акту приймання-передачі наданих послуг № 2 т/о від 25.06.2020 до договору № ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020 та переліку до акту приймання-передачі наданих послуг № 3 т/о від 30.06.2020 до договору № ПР/В-20/102/НЮ дч від 07.20.2020, вартість виконаних ремонтних робіт без вартості запчастин за розрахунком суду склала 3 541, 21 грн., а саме: за вагоном № 52738291 - 499,39 грн, за вагоном № 52736923 - 382,78 грн, за вагоном № 52878055 - 499, 39 грн., за вагоном № 53597209 - 499,39 грн. за вагоном № 52740339 - 499,39 грн, за вагоном № 53510145 - 162, 09 грн, за вагоном № 52984663 - 499,39 грн, за вагоном № 52740610 - 499, 39 грн. Відтак, вартість ремонтних робіт в сумі 708, 24 грн, що включена до суми позову, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо вартості запчастин, що включені до суми збитків, суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що для прискорення виконання ремонтних робіт ним були придбані нові деталі головної та магістральної частини повітророзподільника у ТОВ «ОБ`ЄДНАННЯ ЄВРОТРЕЙД».

На підтвердження придбання деталей позивач надав копії видаткової накладної № НФ000000312 від 01.06.2020 на суму 73 920,00 грн, якій відповідає Акт приймання-передачі від 01.06.2020 до договору № 1310 пст від 13.10.2017 р. на суму 73 920,00 грн. із зазначенням номерів та вартості кожної деталі, видаткової накладної № НФ000000335 від 11.06.2020 на суму 104 760,00 грн, якій відповідає Акт приймання-передачі від 11.06.2020 до договору № 1310 пст від 13.10.2020 на суму 104 760,00 грн. із зазначенням номерів та вартості кожної деталі, видаткової накладної № 22 від 09.10.2018 на суму 91200, 00 грн та Акту приймання-передачі від 09.10.2018.

При цьому, судом не може бути зараховано до суми збитків, що підлягають стягненню з відповідача, вартість встановленої магістральної частини повітророзподільника № 66994-12/19 у сумі 16 600, 00 грн під час виконання поточного ремонту вагону № 52984663 згідно акту від 19.06.2020, складеним між позивачем та ВЧДЕ-2, оскільки актом пошкодження вагона від 23.05.2020, складеному на цей вагон, було засвідчено необхідність ремонту лише 1 шт. головної частини розподілювача повітря. Таким чином, необхідність встановлення магістральної частини розподілювача повітря на вагон № 52984663 не зумовлена розукомплектуванням вагону під час руху поїзда до станції призначення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Під час розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності своєї вини щодо незбереження вагонів, які знаходились в оперативному управлінні позивача, в той час як позивачем надано належні та допустимі докази щодо завдання йому збитків у розмірі 127 821, 21 грн. З урахуванням викладеного, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС" задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, Київ, 03150, ) на користь Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС" (вул. Володі Дубініна 8, Дніпро, 49050, ) суму завданих збитків у розмірі 127 821 (сто двадцять сім тисяч вісімсот двадцять одна) грн 21 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1999 (одна тисяча сто дев`яносто де`вять) грн 27 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці підписання повного тексту рішення здійснюється після виходу судді з відпустки.

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2021

Суддя Н.І. Ягічева