РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.08.2021Справа № 910/20699/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройоптом"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс"

про стягнення 30 097,56 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройоптом" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс" (відповідач) про стягнення 30 097,56 грн., з яких 28 034,50 грн. основного боргу, 1 569,93 грн. пені, 128,68 грн. 3% річних та 364,45 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки товару з відстрочкою платежу № 13/10/2020 від 13.10.2020 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 матеріали позовної заяви № 910/20669/20 передано на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/20669/20 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/20669/20 позивач та відповідач повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутими на адресу суду повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач письмового відзиву не надав.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройоптом" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс" (покупець) було укладено Договір поставки товару з відстрочкою платежу № 13/10/2020, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався своєчасно прийняти товар та здійснити його оплату на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору, асортимент, кількість та вартість Товару зазначаються у замовленні/рахунку/видатковій накладній/ТТН та/або накладній на провезення, які є невід`ємними частинами Договору.

Гарантійним листом № 39 від 15.10.2020 відповідач замовив у позивача партію клею для плитки Ансерглоб ВСХ33 25кг згідно накладної № 3115/1 від 15.10.2020 загальним об`ємом 8400 кг.

Відповідно до п. 2.2.1. Договору, Покупець зобов`язується оплатити отриманий Товар за умови, що загальна вартість отриманого та неоплаченого Покупцем Товару не перевищує суми у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) грн., Покупець повинен оплатити отриманий товар не пізніше 7 календарних днів з моменту поставки за кожною накладною.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку товару (суміш клейова для облицювальної плитки ВСХ 33 ANSERGLOB (25 кг)) у власність відповідача в загальній кількості 336 шт., що еквівалентно 8400 кг на загальну вартість 28 034,50 грн., що підтверджується видатковою накладною № СМ-03115/1 від 15.10.2020.

У свою чергу відповідач, у порушення приписів п. 2.2.1. Договору не розрахувався із позивачем за поставлений Товар.

Відповідно до п. 7.1. Договору сторони узгодили, що за порушення термінів оплати згідно п.п. 2.2. цього Договору Покупець зобов`язується виплатити Постачальнику пеню у розмірі 0,1% за кожен день прострочення, але не менше подвійної облікової ставки НБУ. Пеня нараховується з дня порушення термінів оплати до дня належного виконання Покупцем своїх обов`язків за Договором.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач поставлений товар в строк, встановлений п. 2.2.1. Договору не сплатив, в зв`язку з чим відповідач, окрім суми основного боргу, на підставі п. 7.1. Договору та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити позивачу пеню, 3% річних від суми не виконаного вчасно зобов`язання та інфляційні втрати.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем не надано суду доказів оплати поставленого товару, а відтак суд установив, що відповідачем порушено умови Договору в частині строку оплати поставленої продукції.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 28 034,50 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

З врахуванням того, що відповідачем порушено умови Договору в частині строку оплати поставленої продукції, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1 569,93 грн пені, 128,68 грн. 3% річних та 364,45 грн. інфляційних втрат.

Частиною 2 ст. 625 передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 569,93 грн. пені, 128,68 грн. 3% річних та 364,45 грн. інфляційних втрат.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройоптом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс" про стягнення 30 097,56 грн., з яких 28 034,50 грн. основного боргу, 1 569,93 грн. пені, 128,68 грн. 3% річних та 364,45 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України , разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу, позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 17.12.2020; Додаткову угоду до договору від 17.12.2020; Ордер серії АР № 1031147; платіжне доручення № 199 від 18.12.2020.

З аналізу зазначених документів вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., яку суд, приймаючи до уваги предмет спору та складність підготовки правової позиції, вважає співмірною з зазначеними чинниками.

За таких обставин, усі понесені судові витрати позивача, що складаються із суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройоптом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс" про стягнення 30 097,56 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс" (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, б. 12, прим. 407-а, ідентифікаційний код 40760102) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройоптом" (69083, м. Запоріжжя, вул. Продольна, буд. 78, ідентифікаційний код 39964749) 28 034 (двадцять вісім тисяч тридцять чотири) грн. 50 коп. основного боргу, 1 569 (одну тисячу п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 93 коп. пені, 128 (сто двадцять вісім) грн. 68 коп. 3% річних, 364 (триста шістдесят чотири) грн. 45 коп. інфляційних втрат, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору та 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.08.2021

Суддя С. В. Стасюк