ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"06" серпня 2021 р. Справа№ 910/6518/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Копитової О.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року

у справі № 910/6518/19 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром"

2. Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної

власності"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива "Хладопром"

про дострокове припинення дії свідоцтва № 19356 від 16.04.2001

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року у справі №910/6518/19, серед іншого, залишено без розгляду заяву ТОВ "Хладопром" №1/21 від 21.04.2021 року щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Хладопром" звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року у справі №910/6518/19 в частині залишення без розгляду заяви ТОВ "Хладопром" №1/21 від 21.04.2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021 року апеляційну скаргу ТОВ "Хладопром" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Копитова О.С.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Хладопром" на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року у справі №910/6518/19, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6518/19 за позовом ТОВ "Три Ведмеді" до ТОВ "Хладопром" та ДП "Український інститут інтелектуальної власності" за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 - ТОВ "Фабрика морозива "Хладопром" про дострокове припинення дії свідоцтва №19356 від 16.04.2001.

30.06.2021 року супровідним листом господарського суду міста Києва №910/6518/19/5120/2021 від 25.06.2021 року матеріали справи №910/6518/19 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021 року для розгляду справи №910/6518/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

За наслідками розгляду матеріалів поданої апеляційної скарги ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2021 року апеляційну скаргу "Хладопром" на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року у справі №910/6518/19 залишено без руху на підставі ч.3 ст.260 ГПК України у зв`язку з визнанням причин пропуску строку на подання апеляційної скарги неповажними з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: вказати інші підстави для поновлення попущеного строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами на їх підтвердження.

При цьому, п. 3 резолютивної частини ухвали від 02.07.2021 року попереджено скаржника про передбачені ч. 4 ст. 260 ГПК України наслідки невиконання вимог зазначеної ухвали суду у встановлений пунктом 2 її резолютивної частини строк.

Згідно відмітки на зворотньому боці ухвали суду, уповноважена особа скаржника отримала копію вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції 09.07.2021 року, відтак граничний строк для усунення недоліків - 19.07.2021 року.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду 15.07.2021 року, згідно зазначених на конверті відомостей, тобто у встановлений судом строк, скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Слід зазначити, що з 05.07.2021 року по 30.07.2021 року головуючий суддя Остапенко О.М. перебував у відпустці.

У зв`язку з перебуванням суддів Сотнікова С.В. та Отрюха Б.В. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021 року для розгляду справи №910/6518/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Копитова О.С., Пашкіна С.А.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 4 ст. 116 ГПК України).

Повний текст оскаржуваної апелянтом ухвали від 27.04.2021 року підписано 28.04.2021 року, відтак останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року є 11.05.2020 року (08-10.05.2021 року - вихідні дні).

Скаржник, в свою чергу, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду лише 08.06.2020 року, про що свідчить відмітка канцелярії Північного апеляційного господарського суду про одержання апеляційної скарги із зазначенням дати та вхідного номеру, тобто з пропуском десятиденного процесуального строку на апеляційне оскарження майже на місяць.

Одночасно апелянт просив поновити строк для подання апеляційної скарги.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на неотримання копії оскаржуваної ухвали, а також неможливість ознайомлення з матеріалами справи у зв`язку із ненаданням їх представнику скаржника для ознайомлення місцевим господарським судом.

Розглянувши клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що викладені в ньому причини та доводи є неповажними з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини цього пропуску поважними.

Відповідну заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою.

Відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 119 та 256 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 ГПК України вирішується судом з своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016 року у справі № Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

В силу положень ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідні докази повинні подаватись до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії і у випадку подання копії такого доказу, така копія має бути засвідчена належним чином, зокрема, відповідати вимогам п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003).

Як вбачається з матеріалів справи, представник скаржника Лузан О.С. був присутній в судовому засіданні 27.04.2021 року під час прийняття відповідної ухвали судом першої інстанції, що підтверджується протоколом судового засідання, а також зазначено у вступній частині оскаржуваної відповідачем-1 ухвали, що свідчить про обізнаність апелянта про прийняття даної ухвали ще в судовому засіданні.

Окрім наведеного, після прийняття оскаржуваної ухвали, скаржником неодноразово вчинялись дії процесуального характеру у справі, а саме: 05.05.2021 року подано заяву про відвід судді, 11.05.2021 року - заяву по справі, 13.05.2021 року - клопотання про витребування доказів, заяву про застосування заходів процесуального примусу, 17.05.2021 року - клопотання про витребування доказів, про надання додаткових доказів по справі, 18.05.2021 року - письмові пояснення по справі, заяву по справі, заперечення по справі та ін., що також підтверджує обізнаність вказаного кредитора з матеріалами справи та винесеними в ній процесуальними документами суду.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що необхідною передумовою здійснення стороною права апеляційного оскарження є обізнаність зі змістом рішення (ухвали) суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку.

Водночас, необхідно зазначити, що відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами, мають право знайомитися з матеріалами справи, та зобов`язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

В силу приписів статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Колегія суддів враховує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. зокрема, через Єдиний державний реєстр судових рішень, а особливо в даному випадку, коли саме скаржник зацікавлений в оперативному вирішенні питання щодо вчасного подання апеляційної скарги, оскільки саме він не погоджується з ухвалою суду першої інстанції і ставить під сумнів її законність.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року у справі №910/6518/19 було оприлюднено 30.04.2021 року.

Відтак, відповідач-1, як учасник провадження у справі, представник якого був присутній в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної ухвали, мав можливість своєчасно ознайомитись з відповідним судовим рішенням суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки, як було зазначено вище, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, зокрема, про наявність повного тексту прийнятої за її участі ухвали.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься відмітка про отримання представником скаржника нарочно безпосередньо в приміщенні суду ухвали господарського суду міста Києва від 20.05.2021 року про відмову у задоволенні заяви про відвід судді, отже, вказані обставини спростовують неможливість аналогічним способом отримати і копію ухвали суду від 27.04.2021 року, яка наразі є предметом оскарження.

Крім того, в матеріалах справи також наявні клопотання відповідача-1 від 18.05.2021 року та від 21.05.2021 року про ознайомлення з матеріалами справи, однак відповідач-1 своїм процесуальним правом ознайомитись з матеріалами справи не скористався.

Отже, можливість отримання копії даної ухвали з часу підписання повного її тексту або ознайомлення з матеріалами справи та подальше подання апеляційної скарги в установлений законом строк залежала виключно від волевиявлення скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Посилання скаржника у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження на неможливість ознайомлення з матеріалами справи у зв`язку із ненаданням їх представнику скаржника для ознайомлення місцевим господарським судом колегією суддів відхиляються, оскільки до апеляційної скарги не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин.

Відповідач-1, будучі стороною у справі, зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" та від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (певності), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. Рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII) та принцип res judicata, тобто принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У п. 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Так, у справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву.

Судова колегія зауважує, що згідно приписів ч. 1 ст. 119 ГПК України суд може поновити пропущений встановлений законом процесуальний строк у разі визнання причини його пропуску поважними.

Однак, будучі обізнаним про прийняття судом оскаржуваної ухвали ще в судовому засіданні у зв`язку із участю в ньому повноважного представника скаржника, та маючи доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, апелянт не був позбавлений можливості дізнатись про стан розгляду справи в суді першої інстанції, отримати відповідну копію ухвали в суді під розписку або ознайомитись з матеріалами справи, а також своєчасно ознайомлюватись з відповідними судовими рішеннями місцевого господарського суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Слід зазначити, що виходячи із системного аналізу положень частини третьої статті 2, частин першої, другої статті 42 ГПК України, до сторін та учасників справи застосовуються єдині принципи судочинства, а учасники справи є рівними у своїх правах. Водночас, статтею 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають не лише права, але й обов`язки, дотримання або недотримання яких безпосередньо впливає на результат розгляду справи судом. Згідно частини першої статті 61 ГПК України, зазначені права та обов`язки поширюються також і на представника учасників у справі та можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених частиною другою статті 61 ГПК України.

Отже, учасники справи, незалежно від їх статусу (сторона у справі чи її представник/представники), повинні не лише користуватися наданими їм процесуальними правами, але й чітко виконувати передбачені процесуальним законом обов`язки, що у свою чергу повинно забезпечити справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору судом.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Тобто, зволікання скаржника протягом тривалого часу з отриманням копії оскаржуваної ухвали, за умови обізнаності скаржника з прийняттям відповідного судового рішення в день його проголошення, на переконання судової колегії, не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку після спливу значного періоду часу.

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом, зокрема: участь представника скаржника в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного судового рішення, а також подальше вчинення скаржником дій процесуального характеру у справі, дають підстави для висновку про обізнаність апелянта з матеріалами справи та спростовують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали від 27.04.2021 року.

Відтак, за висновками суду, несвоєчасне оскарження ухвали місцевого господарського суду, з огляду на наведені скаржником доводи, зумовлене не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру.

Таким чином, скаржником при зверненні до суду з апеляційною скаргою на судове рішення через більш ніж місяць після його прийняття та підписання повного його тексту не наведено достатніх обґрунтувань поважності причин пропуску встановленого законом строку на подання апеляційної скарги, з якими закон пов`язує можливість відновлення такого строку після спливу значного періоду часу, не зазначено жодних непереборних обставин, які б унеможливили вчинення ним процесуальних дій упродовж цього терміну та не надано доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

При цьому, у поданій на виконання вимог ухвали суду від 02.07.2021 року, заяві із зазначенням підстав для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, які, на думку скаржника, у сукупності перешкодили поданню апеляційної скарги у встановлений законом строк, апелянтом не зазначено інших вагомих та переконливих причин для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду від 27.04.2021 року, ніж ті, які були зазначені в апеляційній скарзі.

Вказана заява, за своєю суттю, містить лише детальне обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які вже були розглянуті судом та визнані неповажними, та фактично є незгодою з прийнятою апеляційним судом ухвалою про залишення апеляційної скарги ТОВ "Хладопром" з цих підстав без руху.

Враховуючи викладене, дослідивши подану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням поданої на виконання вимог ухвали суду від 02.07.2021 року у якості усунення недоліків апеляційної скарги заяви з додатковим обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, суд апеляційної інстанції визнав наведені в ній доводи та причини в її обґрунтування неповажними.

Відповідно до ч. 4 ст. 260 ГПК України зазначено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 261 ГПК України).

За вказаних обставин, оскільки причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнані судом неповажними, колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Хладопром" на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року у справі №910/6518/19.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 234, 255, 260, 261 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року у справі №910/6518/19.

2. Апеляційну скаргу та додані до неї документи надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю.

3. Копію ухвали надіслати сторонам у справі та третій особі.

4. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.А. Пашкіна

О.С. Копитова