ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. Справа№ 911/937/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Бовсунівська Л.О.

представники сторін згідно з протоколом судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021 (повний текст складено 18.03.2021)

у справі №911/937/20 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Фастівтепломережа"

про стягнення 1 122 029,17 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Фастівтепломережа" (далі - КП "Фастівтепломережа") про стягнення 1 122 029,17 грн заборгованості за договором № 1291/16-БО-17 від 23.12.2015, у тому числі - 408 394,39 грн основного боргу, 382987,86 грн - пені, 75 080,62 грн - 3% річних та 255 566,30 грн - інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання КП "Фастівтепломережа" зобов`язань за договором постачання природного газу № 1291/16-БО-17 від 23.12.2015р., в частині своєчасного проведення розрахунків за переданий у власність відповідача природний газ.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.02.2021 у справі №911/937/21 позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Фастівтепломережа" про стягнення 1 122 029,17 грн задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Фастівтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 384 709 грн 23 коп. - боргу, 15 959 грн 51 коп. - пені, 44 169 грн 75 коп. - 3% річних, 152 651 грн 90 коп. - інфляційних та 9 064 грн 95 коп. - судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором. В той же час, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені, що підлягає до стягнення з відповідача, на 30% від розрахованої судом суми.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якій просить рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021 скасувати, в частині відмови у стягненні 144 484,11 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції перерахував 3% річних та інфляційні втрати з порушенням норм матеріального права та дійшов до необґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру пені. Так, під час розгляду справи не враховано інтереси позивача. Не з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язань. Нараховані штрафні санкції не є надмірно великими. Крім того, відсутність вини відповідача та важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021 у справі №911/937/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021 - залишено без руху, на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

25 червня 2021 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, на виконання вимог ухвали суду, заявником усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021, справу №911/937/20 призначено до розгляду на 05.08.2021.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Андрієнка В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 03.08.2021 по справі №911/937/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021 у справі №911/937/21

21 липня 2021 року, на адресу суду, від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов до наступних висновків.

23 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Постачальник, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", позивач) та Комунальним підприємством "Фастівтепломережа" (далі - Споживач, відповідач) укладено Договір постачання природного газу №1291/16-БО-17 (надалі - Договір) з додатковими угодами до нього №№ 1-4.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити природний газ на умовах цього договору.

Газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води, бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу з 01.01.2016 року по 30.03.2016 року (включно) газ обсягом до 720 тис. куб. м.

Пунктом 1 додаткової угоди № 4 від 30.03.2016 року доповнено п. 2.1 Договору: "Постачальник передає Споживачу з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року (включно) газ обсягом до 40 тис. куб. м.".

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4 Договору).

Згідно з пунктом 8.2 Договору у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 Договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє, в частині реалізації газу з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення (розділ 12 Договору).

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 10.3 Договору).

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов Договору, позивач передав відповідачу за період з січня 2016 року по квітень 2016 року природний газ на загальну суму 5 216 882,33 грн, що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу: б/н від 31.01.2016 року на суму 2540428,31грн, б/н від 29.02.2016 року на суму 1427 813,94 грн, б/н від 31.03.2016 року на суму 1104569,92 грн та б/н від 30.04.2016 року на суму 144070,16 грн, які підписані уповноваженими представниками Сторін і скріплені їх печатками.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Однак, як зазначає позивач, відповідач своєчасно та в повному обсязі отриманий природний газ не оплатив, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 408 394,39 грн. Зокрема, за березень 2016 року на суму 264 324,23 грн та за квітень 2016 року на суму 144 070,16 грн.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю правовою природою правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідачем порушено строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором. Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 384 709,23 грн.

Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи та сторони не оспорюють.

Рішення місцевого господарського суду оскаржується позивачем в частині відмови у стягненні 144 484,11 грн, з яких: пеня в сумі - 94 693,84 грн, 3% річних в сумі - 9483,11 грн та інфляційні втрати в сумі 40307,16 грн.

Як зазначає апелянт, місцевий господарський суд, з порушенням норм матеріально права, здійснив перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат. Крім того апелянт зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені, в зв`язку з чим просить задовольнити вимоги про стягнення пені в повному обсязі.

Зокрема, скаржник посилається на неправильне застосування місцевим судом приписів ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а саме, на думку скаржника положення даної статті стосуються заборгованості, що була погашена станом на 30.11.2016р.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Частиною 1 та 2 ст. 217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити, у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 231 Господарського кодексу України, які узгоджуються також з ч.2 ст. 343 цього Кодексу, встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін у Договорі, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 8.2 Договору, у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 Договору, він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016 року), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом (ч. 3).

Судом першої інстанції цілком вірно зазначено, що частина 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії. Виконання цієї норми Закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що станом на 30.11.2016 року заборгованість за Актом за січень 2016 року на суму 2 540 428,31 грн повністю погашено 19.04.2016 року. Борг за Актом за лютий 2016 року на суму 1 427 813,94 грн. повністю погашено 16.06.2016 року. Борг за Актом за березень 2016 року на суму 1 104 569,92 грн, станом на 29.11.2016 року включно (день, що передує дню набрання чинності Законом № 1730) погашено на суму 573 966,24 грн.

Отже, нараховані позивачем на відповідні суми, які були погашені до набрання чинності вищевказаним законом №1730, пеня, 3% річних та інфляційні втрати, за загальний період з 16.02.2016 року по 29.11.2016 року включно підлягають списанню, згідно з наведеними приписами Закону.

Як встановлено судом, на дату набрання Законом №1730 чинності, за відповідачем перед позивачем існувала заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі - 470 603,68 грн за березень 2016р. та у розмірі 144 070,16 грн за квітень 2016р.

Таким чином нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати на вказані суми заборгованості не підлягають списанню на підставі Закону №1730.

Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, апеляційним судом здійснено власний перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до здійсненого судом розрахунку, судом нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати у наступних розмірах:

- Пеня за заборгованістю за березень 2016р. на суму 470 603,68 грн. за період з 26.04.2016р. по 25.10.2016р. у розмірі 77 919,63 грн.

- Інфляційні втрати за заборгованістю за березень 2016р. на суму 470 603,68 грн. за період з 26.04.2016р. по 30.05.2017р. та на суму 264 324,23грн. за період з 31.05.2017р. по 31.12.2019р. у загальній сумі 113 676,57 грн.

- Пеня за заборгованістю за квітень 2016р. на суму 144 070,00 грн. за період з 26.05.2016р. по 25.11.2016р. у розмірі 22 799,27 грн.

- Інфляційні втрати за заборгованістю за квітень 2016р. на суму 144 070,00грн. за період з 26.05.2016р. по 31.01.2020р. у загальній сумі 51 288,92грн.

- 3% річних за заборгованістю за квітень 2016р. на суму 144 070,00 грн. за період з 26.05.2016р. по 31.01.2020р. та за березень 2016р. на суму 470 603,68 грн. за період з 26.04.2016р. по 30.05.2017р. та на суму 264 324,23 грн. за період з 31.05.2017р. по 31.01.2020р. у загальній сумі 49 493,64 грн.

Щодо зменшення заявленої до стягнення суми пені до 1 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з нормами ст. 233 ГК України суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, враховуючи при цьому: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема із розміром збитків кредитора, а також чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що відповідач є комунальним підприємством, майно якого є комунальною власність. Підприємство створене для здійснення функцій, визначених законом, не є кінцевим споживачем одержаного природного газу, а отже надходження коштів на рахунок відповідача та можливість погашення заборгованості за природний газ в цілому залежить від сплати кінцевими споживачами на користь відповідача відповідних платежів.

Колегія суддів звертає увагу, що зменшуючи розмір пені Господарський суд Київської області насамперед виходив із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності.

Таке зменшення розміру штрафних санкцій суд апеляційної інстанції вважає розумним і оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для відповідача, так і для позивача.

З огляду на встановлені в ході розгляду спору обставини господарської діяльності відповідача, враховуючи баланс інтересів сторін, адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача за допущене прострочення грошового зобов`язання, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір неустойки у вигляді пені на 30%, тобто на 30 215,67 грн., відповідно задоволенню підлягає пеня за розрахунком суду в сумі 70 530,23грн.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021р. по справі №911/937/20 підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021 у справі №911/937/20 - задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Київської області від 24.02.2021 у справі №911/937/20 - змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Фастівтепломережа" про стягнення 1122029,17 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Фастівтепломережа" (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Семена Палія, буд. 9, код 05387624) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 384 709 (триста вісімдесят чотири тисячі сімсот дев`ять) грн 23 коп. - боргу, 70 503 (сімдесят тисяч п`ятсот три) грн 23 коп. - пені, 49 493 (сорок дев`ять тисячу чотириста дев`яносто три) грн 64 коп. - 3% річних, 164 965 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 50 коп. - інфляційних втрат та 10 045 (десять тисяч сорок п`ять) грн 07 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Фастівтепломережа" - відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили. "

4.Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

5.Справу №911/937/20 передати до Господарського суду Київської області.

6.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.08.2021.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна