РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021Справа № 910/7380/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Волковій Д. Р., розглянувши господарську справу у порядку спрощеного позовного провадження

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 50 769,80 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі - ТОВ "Лемтранс", позивач) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення збитків у сумі 50 769,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, здійснюючи перевезення залізничними вагонами №№ 53541363, 56320740, 52832573, 53589255, 62293774, 53529160, 53607420, 64053325, 53552359, 56222557, що перебувають у користуванні позивача, не виконав свого обов`язку забезпечити збереження таких залізничних вагонів та допустив їх пошкодження (розукомплектування). Внаслідок незбереження відповідачем цілісності майна під час перевезення вантажів (порожніх вагонів) позивачу були спричинені збитки, пов`язані з придбанням ТОВ "Лемтранс" деталей на розукомплектовані вагони та з технічним обслуговуванням цих вагонів. Посилаючись на ст. 224, 225 ГК України, ст. 1166 ЦК України, ТОВ "Лемтранс" просить стягнути з відповідача заподіяну шкоду у сумі 50 769,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2021р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що позивачем не доведено того факту, що користувачем пошкоджених вагонів є саме ТОВ "Лемтранс", а придбані ним деталі - були встановлені саме на пошкоджені вагони. При цьому позивачем не надано дефектних відомостей на ремонт вантажних вагонів. Просив відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання представники позивача та відповідача, призначене на 29.07.2021 р., не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Причини повторної неявки представника відповідача суду невідомі.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що у користуванні (на правах оренди) у ТОВ "Лемтранс" перебували 10 залізничних вагонів: №№ 53541363, 56320740, 52832573, 53589255, 62293774, 53529160, 53607420, 64053325, 53552359, 56222557.

У листопаді 2020 року АТ "Українська залізниця" за залізничними накладними №№ 51687481, 51687507, 51687473, 51687499, 51669935, 51656023 здійснило перевезення вищевказаних вантажних (порожніх) вагонів на станцію "Лиман" Донецької залізниці.

Проте, після їх прибуття на вказану станцію позивачем були виявлені пошкодження (розукомплектування) цих вагонів, а саме - відсутність головної та магістральної частин повітророзподільника, що підтверджується повідомленнями форми ВУ-23М: № 3739, № 3740, № 3743 від 15.11.2020 р., № 7637 від 17.11.2020 р., №№ 7543, 7546, 7547, 7545 від 14.11.2020 р., №№ 7499, 7502 від 13.11.2020 р.

У зв`язку з відсутністю зазначених деталей вагони були направлені позивачем на технічне обслуговування до структурного підрозділу "Покровське вагонне депо" Регіональної філії "Донецька залізниця".

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує, що при перевезенні вантажів (порожніх вагонів) відповідач неналежно виконав свої господарські зобов`язання, не забезпечив збереження майна ТОВ "Лемтранс" (вагонів №№ 53541363, 56320740, 52832573, 53589255, 62293774, 53529160, 53607420, 64053325, 53552359, 56222557), що спричинило ремонт та обслуговування цього майна, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу понесені ним збитки у результаті заміни розукомплектованих деталей та технічного обслуговування вагонів на суму 50 769,80 грн.

Частинами 1, 3 ст. 314 ГК України, положення яких кореспондуються зі ст. 924 ЦК України, передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Так само відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з п. 2 Статуту залізниць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), цей нормативний акт визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до статті 8 Статуту залізниць перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015 (далі - Правила експлуатації), власні вантажні вагони - це вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав - учасниць СНД 25 квітня 2001 року, та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Згідно з п. 3.4 Правил експлуатації власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом, повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та повинні мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Відповідно до п. 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28.10.1997 (далі - Інструкція), забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно з п. 6.2.1 вказаної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Згідно з п. 11 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" № 01-8/91 від 29.11.2007 р. порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і цими вагонами залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць. Водночас, залізниця зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній (аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України у постановах від 23.03.2017 по справі № 904/4195/16, від 17.01.2017 по справі № 904/3013/16).

Згідно з п. 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з п. 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 (далі - Правила складання актів), акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно зі статтею 124 Статуту залізниць України.

Судом встановлено, що у зв`язку з відсутністю деталей повітророзподільників у вагонах №№ 53541363, 56320740, 52832573, 53589255, 62293774, 53529160, 53607420, 64053325, 53552359, 56222557, ці вагони були направлені на технічне обслуговування до "Покровського вагонного депо", про що свідчать оформлені вказаним структурним підрозділом Регіональної філії "Донецька залізниця" відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Слід зазначити, що акти форми ВУ-23М (повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагона) - це документ, який засвідчує технічно несправний стан вагона і є підставою для відрахування вагонів із робочого парку до неробочого (до числа несправних).

Також матеріали справи свідчать, що 10.12.2020 р., з метою складення комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, ТОВ "Лемтранс" звернулось до начальника станції «Лиман» Регіональної філії "Донецька залізниця" із заявами № 8281/ДВ, № 8289/ДВ та начальника структурного підрозділу «Лиманське вагонне депо» Регіональної філії "Донецька залізниця" із заявами № 8282/ДВ та 8290/ДВ. Проте, начальник станції «Лиман» та структурний підрозділ відповідача відмовив позивачу у складенні актів про пошкодження вагонів, хоча про пошкодження вагону акт форми ВУ-25М повинен складатись у всіх випадках пошкодження вагонів, незалежно від обсягу ремонту, технічного обслуговування чи пошкодження, незважаючи на те, у кого вагони перебувають у власності (користуванні) та з чиєї вини сталося пошкодження.

У зв`язку із відмовою у складенні актів ТОВ "Лемтранс" 30.12.2020 р. звернулось до Регіональної філії "Донецька залізниця" та до структурного підрозділу "Служба вагонного господарства" Регіональної філії "Донецька залізниця" зі скаргами № 8823/ДВ та № 8827/ДВ на бездіяльність начальника станції «Лиман» та структурного підрозділу «Лиманське вагонне депо» Регіональної філії "Донецька залізниця". Однак, вказані скарги були залишені без відповіді та задоволення.

Також із матеріалів справи вбачається, що для проведення ремонтних робіт у вагонах №№ 53541363, 56320740, 52832573, 53589255, 62293774, 53529160, 53607420, 64053325, 53552359, 56222557, що були відправлені ТОВ "Лемтранс" до структурного підрозділу "Покровське вагонне депо" Регіональної філії "Донецька залізниця", останній склав відповідні повідомлення про приймання вантажних вагонів форми ВУ-36М від 13.11.2020 р., від 15.11.2020 р., від 16.11.2020 р., від 17.11.2020 р.

Отже, враховуючи надані позивачем докази та зважаючи на положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що відсутність комерційних актів не свідчить про відсутність вини відповідача у незбереженні вагонів та не є підставою для звільнення залізниці від відповідальності.

Стосовно тверджень відповідача про те, що відправником вагонів (тобто, вантажу на своїх осях) не виконано обов`язку із збереження вантажу із забезпеченням його супровіду провідником, суд зазначає, що жодним нормативним актом не передбачено такого обов`язку для відправника, як супроводження рухомого складу провідником.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Статуту залізниць за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір шкоди, заподіяної позивачу, суд врахував наступне.

Відповідно до п. 22 вказаних Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається, зокрема, з вартості ремонта пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

Так, судом встановлено, що на заміну пошкоджених деталей позивач за власний рахунок, придбав необхідні деталі на загальну суму 19 120,80 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи угодами, укладеними із постачальниками цих деталей - ТДВ "Попаснянський ВРЗ" (договір поставки № 710/16 від 01.11.2016 р. та специфікаціями до нього № 51 від 02.01.2020 р., № 59 від 01.09.2020 р.); ТОВ "Укртранспневматика" (договір поставки № 59/14 від 10.02.2014 р. та специфікації до нього № 58 від 08.07.2020 р.) та доказами оплати зазначених деталей, про що свідчать платіжні доручення № 6794 від 10.07.2020 р., № 9364 від 30.09.2020 р., № 976 від 07.02.2020 р.

Також із матеріалів справи вбачається, що структурний підрозділ "Покровське вагонне депо" Регіональної філії "Донецька залізниця" виконало роботи по встановленню деталей на розукомплектованих вагонах на загальну суму 31 649,00 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи акти від 30.11.2020 р. При цьому ТОВ "Лемтранс" оплатило ці роботи у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 9784 від 09.10.2020 р., № 727/1288 від 04.11.2020 р.

Посилання відповідача на норми ГОСТ 22235-76, відповідно до яких відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника, на думку залізниці, не є пошкодженням вагону, суд відхиляє, оскільки відповідно до п. 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28 жовтня 1997 р., забороняється ставити до складу поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робочу камеру.

Згідно з п. 6.2.1 зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти, зокрема, дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Таким чином, несправність авторежиму, що мало місце в даному випадку, є також пошкодженням вагону і така несправність є забороною для постановки вагону до складу.

Стосовно тверджень АТ "Українська залізниця" про недоведеність позивачем тієї обставини, що придбані деталі були використані саме для усунення пошкоджень у вагонах, що є предметом розгляду даної справи, то суд зазначає, що у повідомленнях ВУ-36М від 13.11.2020 р., від 15.11.2020 р., від 16.11.2020 р., від 17.11.2020 р. залізницею вказано, які саме роботи проводились із пошкодженими вагонами, що підтверджує доводи позивача в цій частині. Разом з тим, відповідачем не доведено того факту, що придбані позивачем деталі не були використані у пошкоджених вагонах.

Щодо посилань відповідача на договір технічного обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням № ДОН/В-19500/НЮ-П від 28.12.2019 р. (укладений між ТОВ "Лемтранс" та АТ «Укрзалізниця»), за яким ТОВ "Лемтранс" зобов`язане самостійно оплатити деталі у розукомплектованих вагонах, суд зазначає таке.

Умови договору № ДОН/В-19500/НЮ-П від 28.12.2019 року регулюють правовідносини сторін, пов`язані з ремонтом та обслуговуванням вагонів, і ніяким чином не стосуються правовідносин щодо заподіяння позивачу збитків внаслідок незбереженності вагонів, оскільки ремонт вагонів за зазначеним договором є наслідком та результатом невиконання відповідачем позадоговірних зобов`язань по збереженню вантажу.

Посилання відповідача на те, що необхідно встановити кількість часу перебування вагонів на коліях станції до моменту передачі їх на під`їзні колії третіх осіб, суд також відхиляє, оскільки вказані обставини не мають ніякого значення і ніяким чином не впливають на суть та правильність розгляду даної справи, у той час, як пошкодження (розукомплектування) вагонів власності (оренди) ТОВ «Лемтранс» сталося саме на коліях загального користування, і підставою для звернення з позовом до суду є саме незбереження відповідачем майна (вагонів) позивача під час курсування шляхами сполучення AT «Укрзалізниця».

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною загальну суму витрат, понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів, яка склала 50 769,80 грн. (19 720,80 грн. (придбані деталі) + 31 649,00 грн. (технічне обслуговування)).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Отже, розглянувши позовні вимоги та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме - протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданні шкоди - пошкодження складових частин вагонів та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, зі свого боку, відповідач не довів суду належними та допустимими доказами того факту, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з його вини.

Стосовно доводів залізниці про те, що ТОВ "Лемтранс" є неналежним позивачем у справі, суд зазначає, що позивач є орендарем вищевказаних вагонів, що підтверджується залізничними накладними, а тому платником тарифу і оператором за зазначеними вище залізничними накладними також є ТОВ "Лемтранс". Отже, позивач має право вимагати у відповідача сплати коштів, вважаючи, що йому завдано матеріальних збитків.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. За пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди (п. 2 ст. 126 Статуту.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у сумі 50 769,80 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46а, ідентифікаційний код 30600592) збитки у сумі 50 769 (п`ятдесят тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 80 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 29 липня 2021 року.

Повний текст рішення складений 3 серпня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.