ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.08.2021 Справа № 914/2773/20

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Шевчук О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

заяви:Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, м. Львів,
про:відстрочення виконання рішення суду.
У справі за позовом:Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут», м. Львів,
до відповідача:Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, м. Львів,
про:стягнення 106?732,80 грн - заборгованості, 8?019,54 грн - пені, 1?775,96 грн трьох відсотків річних, 108,65 грн інфляційних втрат.
За участю:
Від заявника (боржника):Баліцький Олександр Йосипович - представник,
Від стягувача:Суходольська Людмила Володимирівна - представник.
1. Судові процедури.

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області подано заяву про відстрочення виконання судового рішення у справі № 914/2773/20 за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про стягнення 106?732,80 грн - заборгованості, 8?019,54 грн - пені, 1?775,96 грн трьох відсотків річних, 108,65 грн інфляційних втрат.

1.2. Боржник - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, 26.07.2021 звернувся до Господарського суду Львівської області з заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2021 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі № 914/2773/20 на строк 12 місяців.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відстрочення виконання рішення суду у справі № 914/2773/20 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Гоменюк З. П. перерозподілено судді Трускавецькому В. П.

Ухвалою суду від 27.07.2021 призначено заяву Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про відстрочення виконання рішення суду до розгляду у судовому засіданні на 03 серпня 2021 року.

У судовому засіданні представник боржника підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити. Представник стягувача у судовому засіданні проти зави про відстрочки виконання рішення суду заперечував.

1.3. Відтак, суд забезпечивши учасникам процесу можливість реалізувати свої права та обов`язки, з`ясувавши обставини за поданою заявою на які посилається заявник та стягувач, дослідивши докази, якими учасники процесу обґрунтовують свої доводи та заперечення, суд вважає за необхідне розглянути подану заяву про відстрочку виконання рішення (постанови) у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 03.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

2. Аргументи учасників процесу.

2.1. У поданій заяві про відстрочку виконання рішення (постанови) заявник (боржник) вказує, що Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області є бюджетною установою, яка фінансується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, виконує свої функції та проводить видатки відповідно до кошторису, затвердженого ДМС України та видатків передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Заявник зазначає, що, визнаючи свої боргові зобов`язання, він (боржник) має намір якнайшвидше виконати рішення суду але, у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних призначень, немає фінансової можливості. В підтвердження своїх доводів були надані копія звіту ГУ ДМС у Львівській області про надходження та використання коштів загального фонду за перше півріччя 2021 року, копію кошторису ГУ ДМС у Львівській області на 2020 та 2021 роки, копія рішення по включення ГУ ДМС у Львівській області до Реєстру неприбуткових установ та організацій, копія довідки про включення ГУ ДМС у Львівській області до Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів.

Враховуючи наведене, Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2021 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі № 914/2773/20 на строк 12 місяців.

2.2. Представник Стягувача у судовому засіданні усно просив відмовити у задоволенні заяви про відстрочку у повному обсязі. Зокрема, зазначив, що спеціальний фонд боржника становить 19 млн. грн з яких 16 млн. грн це фонд заробітньої плати, а 2?862?000,00 грн це кошти для використання на товари і послуги. За таких обставин стягувач вважає, що цих коштів достатньо для погашення заборгованості перед стягувачем без відстрочки рішення суду.

3. Обставини справи за заявою.

3.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.02.2021 у справі № 914/2773/20 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11 (ідентифікаційний код 37831493) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут», м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а (ідентифікаційний код 07989865) в особі філії «Львівський проектний інститут», м. Львів, вул. І. Франка, 61 (код ЄДРПОУ ВП 37515252) 106732,80 грн основного боргу, 8019,54 грн пені, 1775,96 грн 3% річних, 108,65 грн інфляційних нарахувань та 2076,83 грн судового збору (а.с. 75-87).

3.2. Відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, м. Львів звернувся до суду з апеляційної скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2021 у справі № 914/2773/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 96-106).

3.3. Постановою Західного апеляційного Господарського суду від 22.06.2021 апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2021 у справі № 914/2773/20 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2021 у справі № 914/2773/20 залишено без змін (139-146).

3.4. 08 липня 2021 року на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2021 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 видано наказ (а. с. 158).

3.5. 26 липня 2021 року Боржник звернувся до суду із даною заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2021 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі № 914/2773/20 на строк 12 місяців.

4. Позиція суду.

4.1. Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 1, 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі «Шмалько проти України» зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду у справі № 914/2773/20, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

4.2. Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Аналізуючи наведені норми суд підсумовує, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Норми статті 331 ГПК України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в господарській справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про відстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Так, в силу приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, вірогідними (ст. ст. 76 -79) Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статті 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.3. Так, звертаючись до господарського суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду, заявником не надано жодних доказів в обґрунтування поданої заяви, які б підтверджували неможливість виконання судового рішення, доказів на підтвердження доводів щодо наявності виключних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду. А тому, суд дійшов висновку, що боржником не надано доказів, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про відстрочку виконання рішення є виключними.

4.4. Водночас, суд зазначає, що відповідно до висновків зроблених у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18, Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України», відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини: «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України від 29.06.2004). Європейський суд з прав людини повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савітський проти України, по. 38773/05. від 26.07.20121).

4.5. Таким чином, проаналізувавши наведені у заяві про відстрочку виконання рішення господарського суду мотиви, суд дійшов висновку, що надані боржником докази не можуть засвідчувати факт відсутності у боржника можливості виконати судове рішення без надання відстрочки, не спростовують наявність вини боржника у виникненні заборгованості та її несплаті, а також боржник не надав доказів, які б могли підтвердити обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи інтереси як боржника, так і стягувача, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду від 26.07.2021 у справі № 914/2773/20.

Керуючись статтями 2, 4, 18, 234, 235, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (вх. № 3053/21 від 26.07.2021) про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 06.08.2021.

Суддя В.П. Трускавецький