УХВАЛА

02 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/11270/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко Н.М., Стратієнко Л.В.

розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Привалов А.І.)

від 17.12.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Коробенко Г.П., судді - Кравчук Г.А., Козир Т.П.)

від 25.03.2021

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІН ТЕК"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 4 296 127,28 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 4 296 127, 28 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 64 441,91 грн.

2. Суди виходили з того, що встановлені обставини підтверджують невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №14999/01 від 30.03.2018 щодо оплати відпущеної позивачем електроенергії.

3. 06.04.2021 відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. Також подав клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021.

4. 27.04.2021 позивач надіслав заперечення щодо клопотання про зупинення виконання судових рішень, в яких просить у задоволенні клопотання відмовити з огляду на те, що 31.03.2021, після набрання рішення законної сили, між сторонами укладена Угода про взаєморозуміння та врегулювання суперечностей № 1339/01/21 щодо добровільного виконання рішення суду відповідно до графіка платежів, який наразі виконується відповідачем.

5. Вивчивши касаційну скаргу та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

6. На обґрунтування своєї правової позиції ДП "Гарантований покупець" у поданій касаційній скарзі із посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних відносинах, а саме статей 33, 62, 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 174, 193, 196 Господарського кодексу України (далі - ГК України), пункту 4 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020 № 810-ІХ.

7. При цьому скаржник зазначає, що судові рішення ухвалені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме: статей 33, 62, 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", статей 526 ЦК України, статей 174, 193, 196 ГК України, норм пунктів 10.1, 10.4 глави 10 та пунктів 12.3, 12.6 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 (надалі - Порядок № 641), пункту 4 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020 № 810-ІХ, а також з порушенням статей 13, 14, 76, 77, 80, 86, 236, 237 ГПК України.

8. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, скаржник зазначає, що:

(1) наявність в матеріалах справи підписаних актів купівлі-продажу не підтверджує виникнення зобов`язання відповідача з оплати вартості електричної енергії, оскільки таке зобов`язання відповідно до ст. 530 ЦК України, пункту 10.1 глави 10 Порядку виникає після повернення відповідачу позивачем підписаного акту, що не доведено, та протягом двох робочих днів після затвердження Регулятором розміру вартості послуги;

(2) на НЕК "Укренерго" покладено обов`язок забезпечити надходження грошових коштів Гарантованому покупцю для оплати електричної енергії виробникам за "зеленим" тарифом в повному обсязі (глава 12 Порядку № 641), тоді як відповідач повинен провести розрахунки з такими продавцями, з урахуванням сплачених НЕК "Укренерго" грошових коштів для забезпечення Гарантованому покупцю здійснення вказаної оплати;

(3) докази того, що Гарантований покупець не здійснив позивачу своєчасної оплати електричної енергії, в тому числі із забезпеченням йому остаточної оплати (пункт 10.4 Порядку № 641) за рахунок повної та своєчасної оплати НЕК "Укрненрго" розмірів вартості Послуги (пункт 12.6 Порядку № 641) спірного періоду, що затверджена Регулятором, у матеріалах справи відсутні;

(4) відповідно до пункту 4 розділу ІІ " Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21 липня 2020 року № 810-IX, Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом доручено з метою погашення заборгованості державного підприємства "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, розробити та подати до Верховної Ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років. Отже цим Законом визначено спосіб (порядок) виконання зобов`язань з оплати електричної енергії, а судове рішення щодо стягнення з відповідача заборгованості не відповідає такому способу.

9. Щодо порушення норм процесуального права скаржник вказує, що:

(1) в матеріалах справи відсутні акти купівлі-продажу за березень-квітень 2020, а акт звірки не є належним доказом на підтвердження наявності заборгованості, що свідчить про порушення статей 13, 14, 76, 77, 236 ГПК України;

(2) позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з квітня по червень 2020, а не з березня по червень 2020, що присуджена судом до стягнення, чим порушено вимоги статей 13, 14 ГПК України;

(3) судом долучено до матеріалів справи акт-купівлі продажу за червень 2020, який не був поданий одночасно з позовною заявою, чим порушено вимоги статті 80 ГПК України;

(4) суди не встановили з достовірністю обставини здійснення позивачем передачі електроенергії за укладеним між сторонами у цій справі договором, не встановили дату виникнення зобов`язань, чим порушили вимоги ст. 74 ГПК України.

10. Проаналізувавши судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції встановив, що у провадженні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебувала справа № 910/11830/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдиний енергостандарт" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та пені за прострочення виконання зобов`язання зі сплати вартості придбаної електричної енергії за укладеним між сторонами у зазначеній справи договором.

11. Як вбачається спірні правовідносини у справі № 910/11830/20 та у цій справі № 910/14221/20, що переглядається, виникли між сторонами договору купівлі-продажу електроенергії, виробленої за "зеленим" тарифом, сторонами у зазначених справах є сторони такого договору, предметом позовів є стягнення вартості електричної енергії, підставою позовів - є прострочення покупцем виконання зобов`язання з оплати придбаної електричної енергії, виготовленої за "зеленим" тарифом.

12. Наведене свідчить про подібність правовідносин у справі № 910/11830/20 правовідносинам у цій справі, що переглядається, правове регулювання цих подібних правовідносин є тотожним.

13. У постанові від 12.05.2021 у справі № 910/11830/20 Верховний Суд виклав висновок щодо комплексного застосування норм Закону України "Про ринок електричної енергії", статей 525, 526 ЦК України, статей 174, 193 ГК України, пунктів 10.1., 10.4. Глави 10, пунктів 12.3., 12.6. Порядку № 641 від 26 квітня 2019 року, пункту 4 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" до подібних правовідносин, тобто тих саме норм матеріального права, питання щодо застосування яких поставлено у касаційній скарзі у справі, що переглядається.

14. Так, за результатами касаційного перегляду судових рішень у справі №910/11830/20, які оскаржувались лише в частині стягнення основного боргу з підстави, передбаченої пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, Верховний Суд у постанові від 12.05.2021 погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості.

15. Розглядаючи доводи скаржника ДП "Гарантований покупець" у справі № 910/11830/20, суд касаційної інстанції виходив з того, що між сторонами склалися договірні правовідносини - зобов`язання сторін за якими врегульовано як нормами Закону України "Про ринок електричної енергії" та положеннями Порядку № 641, так і загальними положеннями цивільного законодавства про зобов`язання, оскільки на виконання абзацу 4 пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії", не прийнято закон, яким передбачалось би погашення заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 01.08.2020, з відшкодуванням такої заборгованості протягом 2021- 2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

16. При цьому, відхиляючи аргументи скаржника щодо застосування норм Закону України "Про ринок електричної енергії" та положень Порядку № 641, викладені у касаційній скарзі, Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що оплата вартості електричної енергії за "зеленим" тарифом не залежить від надходження коштів від ПрАТ "НЕК "Укренерго", яке неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання перед Відповідачем (за іншим укладеним між ними договором), оскільки за договором №15625/01 від 27.09.2018 (з урахуванням додаткової угоди № 321/01 від 30.06.2019) саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати усю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі, Порядку № 641 (постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2802 у цей Порядок № 641 внесені зміни, які набрали чинності з 28.12.2019), проте положення відносно визначення обсягів купленої гарантованим покупцем електроенергії, їх вартості та порядку розрахунків (тобто, в частині, яка є необхідною для вирішення спору в межах даної справи), залишилися незмінними за виключенням зміни найменування сторони такого договору з "виробник за "зеленим" тарифом" на "продавець за "зеленим" тарифом").

17. Верховний Суд також погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо відхилення заперечень відповідача стосовно того, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення Відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за "зеленим тарифом", отриманої у травні 2020 року. Факт відсутності бюджетного фінансування, у тому числі, і через ненадходження коштів від ПрАТ "НЕК "Укренерго", не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки вказані обставини не визначені нормами закону як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

18. Ані умовами договору, ані положеннями Порядку № 641 обов`язок Гарантованого покупця з оплати вартості купленої у виробника електричної енергії не ставиться в залежність від виконання ПрАТ "НЕК "Укренерго" своїх зобов`язань перед гарантованим покупцем, тому недодержання своїх обов`язків ПрАТ "НЕК "Укренерго" не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань з оплати вартості обсягу придбаної електричної енергії за "зеленим" тарифом.

19. При цьому, Верховний Суд погодився з висновком апеляційного господарського суду щодо безпідставності доводів ДП "Гарантований покупець" про те, що виконання його грошових зобов`язань перед Позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років на підставі пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії", враховуючи те, що на момент вирішення спірних правовідносин наразі відсутній нормативний акт, який би встановлював інший порядок і спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж передбачені договором та Порядком № 641.

20. Ухвалами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 910/13599/20, від 09.06.2021 у справі № 910/6550/20, від 29.06.2021 у справі № 910/7972/20, від 15.07.2021 у справі № 910/9475/20 та від 22.07.2021 у справі № 910/14221/20 було закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на судові рішення у подібних правовідносинах, оскільки після відкриття касаційного провадження виявилося, що у постанові Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 910/11830/20 вже викладено висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд не знайшов підстав відступити від такого висновку.

21. Отже, на сьогодні існує сформована стала практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме - у спорах про стягнення заборгованості у разі прострочення ДП "Гарантований покупець" виконання зобов`язання з оплати придбаної електричної енергії, виготовленої за "зеленим" тарифом.

22. Верховний Суд, що розглядає справу № 910/11270/20, не вважає за необхідне відступати від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 12.05.2021 у справі № 910/11830/20.

23. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

24. Отже, оскільки Верховний Суд у постанові від 12.05.2021 у справі № 910/11830/20 виклав висновок щодо комплексного застосування норм Закону України "Про ринок електричної енергії", статей 525, 526 ЦК України, статей 174, 193 ГК України, пункті 10.1, 10.4 Глави 10, пунктів 12.3, 12.6 Порядку, пункту 4 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" до подібних правовідносин і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК, не знайшла свого підтвердження, тому суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

25. Щодо аргументів скаржника про порушення судами норм статей 13, 14, 76, 77, 236 ГПК України, то колегія суддів також зауважує, що саме по собі порушення норм процесуального права не є підставою для касаційного оскарження.

26. Процесуальні порушення можуть бути підставою для здійснення касаційного перегляду справи виключно у випадках, визначених у частині 2 статті 287 ГПК України (зокрема, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу (пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України)).

27. При цьому відповідно до частини 2 статті 311 цього Кодексу порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

28. У касаційній скарзі скаржник не визначив підставу касаційного оскарження щодо порушення судами норм процесуального права відповідно до частини 2 ст. 287 ГПК України, а вказав єдину підставу для касаційного оскарження - відсутність висновку щодо застосування норм матеріального права (пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України).

29. У будь-якому разі доводи касаційної скарги, які стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими або додаткової перевірки доказів у справі, не можуть бути враховані судом касаційної інстанції, з огляду на межі, визначені у частині 2 статті 300 ГПК України.

Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/11270/20 за касаційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Кібенко

Л. Стратієнко