РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2021Справа № 910/2903/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПЕТРОЛ»

про стягнення 2 008 482, 80 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Федорова С.М.

Представники учасників справи:

від позивача: Ковальський Г.В.;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПЕТРОЛ» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 2 008 482, 80 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 15, 16, 530, 692 Цивільного кодексу України, ст.20, 175, 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за договором поставки нафтопродуктів №ЗН-МО-2809 від 22.08.2019, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 відкрито провадження в справі №910/2903/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.03.2021.

24.03.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку для подання відзиву, в зв`язку з встановленими карантинними обмеженнями на території України.

25.03.2021 від представника позивача надійшли письмові пояснення, також останній просив долучити до матеріалів справи копії додаткових угод, видаткових накладних та довідки банку про рух коштів між ним та відповідачем.

Засідання призначене на 30.03.2021 не відбулося, в зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. на лікарняному. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 підготовче засідання призначено на 27.04.2021 та продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 23.04.2021 (включно).

У підготовче засідання 27.04.2021 з`явився представник позивача, відповідач у засідання не з`явився. Суд розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з урахуванням думки позивача протокольно задовольнив його. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 18.05.2021.

14.05.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з необхідністю обрання представника та укладення відповідного договору про надання правової допомоги.

У підготовче засідання 18.05.2021 з`явився представник позивача, відповідач у засідання не з`явився. Суд розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з урахуванням думки позивача протокольно задовольнив його. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 підготовче засідання відкладено на 08.06.2021.

У підготовче засідання 08.06.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача в засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, суд протокольною ухвалою від 08.06.2021 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.07.2021.

30.06.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення.

У судове засідання 13.07.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача в засідання не з`явився. Судом протокольною ухвалою залишено без розгляду письмові пояснення відповідача, які виходячи із свого змісту розцінюються судом, як відзив на позов, який поданий з пропуском встановленого строку.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог, позов просила задовольнити.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином ухвалою суду, направленою на адресу місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зауважує, що він надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Оскільки відповідач не скористався своїми процесуальними правами щодо надання заяв по суті спору, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглядати спір за наявними матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення в справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 13.07.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.08.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № ЗН-МО-2809 від 22.08.2019 (надалі - договір) відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому - «товар» у відповідності до умов договору та додаткових угод до нього.

Відповідно до п.4.1. договору відвантаження товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди.

Згідно із п.5.1., 5.6. договору покупець здійснює 100 % попередню оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, якщо інше не передбачено додатковою угодою. Ціна товару узгоджується сторонами в додаткових угодах до цього договору.

Пунктом 11.1. передбачено, що договір є чинним з моменту його укладення і діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення. Закінчення строку дії цього договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання. Якщо жодна зі сторін не заявить про свої наміри припинити дію цього договору за 30 днів до закінчення строку його дії, то строк дії цього договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік.

У подальшому сторонами були підписані додаткові угоди, якими погоджено кількість, вартість та строк оплати товару, а саме:

· додаткова угода №1 від 29.08.2019 на суму 721 892, 05 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №2 від 10.10.2019 на суму 1 664 115, 30 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №3 від 21.10.2019 на суму 817 152, 00 грн, строк оплати до 29.10.2019;

· додаткова угода №4 від 22.10.2019 на суму 817 582, 08 грн, строк оплати до 30.10.2019;

· додаткова угода №5 від 24.10.2019 на суму 817 152, 00 грн, строк оплати до 31.10.2019;

· додаткова угода №6 від 31.10.2019 на суму 2 410 461, 84 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №7 від 06.11.2019 на суму 1 525 515, 26 грн, строк оплати до 13.11.2019;

· додаткова угода №8 від 12.11.2019 на суму 756 189, 00 грн, строк оплати до 21.11.2019;

· додаткова угода №9 від 13.11.2019 на суму 2 362 820, 93 грн, строк оплати до 22.11.2019;

· додаткова угода №10 від 26.11.2019 на суму 2 251 953, 00 грн, строк оплати до 04.12.2019;

· додаткова угода №11 від 27.11.2019 на суму 680 409, 00 грн, строк оплати до 05.12.2019;

· додаткова угода №12 від 28.11.2019 на суму 2 361 000, 60 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №13 від 10.12.2019 на суму 756 048, 00 грн, строк оплати до 18.12.2019;

· додаткова угода №14 від 11.12.2019 на суму 749 540, 16 грн, строк оплати до 19.12.2019

· додаткова угода №15 від 12.12.2019 на суму 638 829, 60 грн, строк оплати до 19.12.2019;

· додаткова угода №16 від 16.12.2019 на суму 1 968 213, 00 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №17 від 18.12.2019 на суму 1 310 972, 40 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №18 від 20.12.2019 на суму 1 335 055, 88 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №19 від 10.01.2020 на суму 2 193 770, 28 грн, строк оплати до 16.01.2020;

· додаткова угода №20 від 13.01.2020 на суму 1 429 101, 12 грн, строк оплати до 20.01.2020;

· додаткова угода №21 від 29.01.2020 на суму 2 091 799, 30 грн, строк оплати до 05.03.2020;

· додаткова угода №22 від 14.02.2020 на суму 1 369 012, 61 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №23 від 17.02.2020 на суму 930 804, 00 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару;

· додаткова угода №24 від 20.02.2020 на суму 734 039, 14 грн, строк оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару.

01.06.2020 додатковою угодою про врегулювання відносин електронного документообігу до договору поставки нафтопродуктів №ЗН-МО-2809 від 22.08.2019, сторони погодили, що при виконанні договору або у зв`язку із ним будуть застосовуватися наступні види електронних документів:

1.3.1. Додаткова угода до договору поставки нафтопродуктів на поставку партії нафтопродуктів.

1.3.2. Рахунок на оплату товару (рахунок).

1.3.3. Видаткова накладна.

1.3.4. Акт коригування ціни товару до видаткової накладної.

1.3.5. Акт приймання-передачі.

У пункті 2.2. додаткової угоди від 01.06.2020 сторони домовилася про те, що починаючи з 01.06.2020, документи, передбачені п.1.2. даної додаткової угоди, що укладаються та/або складаються на виконання договору або у зв`язку із ним, будуть укладатися в формі електронних документів з використанням програмних засобів зазначених п.п.12.1.-12.5.

Відповідно до п.2.7. додаткової угоди видаткова накладна, акт коригування ціни товару до видаткової накладної, акт приймання-передачі у формі Е-документу вважаються підписаними і є чинними також у випадку, коли такий документ підписаний КЕМ стороною-відправником та надісланий стороні-одержувачу, і при цьому сторона одержувач протягом 5 робочих днів з дня отримання такого документа його не підписала КЕП та не надіслала стороні-відправнику мотивованої відмови від його підписання. Мотивована відмова від підписання надсилається через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини відхилення.

У подальшому сторонами були підписані наступні додаткові угоди, якими погоджено кількість, вартість товару, з умовами оплати протягом 4 банківських днів з моменту відвантаження товару, а саме:

· №25 від 02.07.2020 на суму 1 730 428, 80 грн;

· №26 від 03.07.2020 на суму 572 431, 80 грн;

· №27 від 06.07.2020 на суму 1 032 782, 40 грн;

· №28 від 07.07.2020 на суму 1 127 382, 08 грн;

· №29 від 13.07.2020 на суму 500 994, 72 грн;

· №30 від 15.07.2020 на суму 583 248, 60 грн;

· №31 від 16.07.2020 на суму 619720, 58 грн;

· №32 від 17.07.2020 на суму 495 132, 00 грн;

· №33 від 21.07.2020 на суму 1 213 161, 60 грн;

· №34 від 22.07.2020 на суму 1 293 239, 22 грн;

· №35 від 31.07.2020 на суму 622 346, 40 грн;

· №36 від 05.08.2020 на суму 972 990, 00 грн;

· №37 від 06.08.2020 на суму 621 250, 51 грн;

· №38 від 10.08.2020 на суму 525 423, 60 грн;

· №39 від 11.08.2020 на суму 676 249, 08 грн;

· №40 від 12.08.2020 на суму 654 228, 90 грн;

· №41 від 13.08.2020 на суму 615 544, 80 грн;

· №42 від 18.08.2020 на суму 1 424 425, 08 грн;

· №43 від 27.08.2020 на суму 608 289, 79 грн;

· №44 від 03.09.2020 на суму 644 533, 20 грн;

· №45 від 09.09.2020 на суму 1 028 019, 60 грн;

· №46 від 11.09.2020 на суму 612 016, 42 грн;

· №47 від 14.09.2020 на суму 1 216 079, 90 грн;

· №48 від 16.09.2020 на суму 575 744, 03 грн;

· №49 від 17.09.2020 на суму 612 724, 99 грн;

· №50 від 18.09.2020 на суму 586 770, 07 грн;

· №51 від 22.09.2020 на суму 1 199 577, 60 грн;

· №52 від 28.09.2020 на суму 611 952, 00 грн;

· №53 від 08.10.2020 на суму 607 848, 00 грн;

· №54 від 23.10.2020 на суму 539 220, 00 грн;

· №55 від 28.10.2020 на суму 627 016, 50 грн;

· №56 від 10.11.2020 на суму 545 510, 52 грн;

· №57 від 11.11.2020 на суму 739 200, 00 грн.

Так, судом встановлено, що на виконання вищевказаних додаткових угод позивачем у період з 29.08.2019 по 11.11.2020 поставлено відповідачу товар на загальну суму 58 077 198, 39 грн, що підтверджується видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками сторін на скріплені їх печатками (т.1. а.с. 72-115, 176-219).

У свою чергу, відповідачем у період з 22.08.2019 по 19.02.2021 частково сплачено позивачу отриманий товар у загальному розмірі 56 068 715, 59 грн, що підтверджується довідками АТ "АЛЬФА-БАНК" від 23.03.2021 за №25553-28.1 та №25554-28.1

Несплаченим залишився товар у загальній сумі 2 008 482, 80 грн (58 077 198, 39 - 56 068 715, 59), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Договір укладений між позивачем та відповідачем є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення в його сторін прав та обов`язків: майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно договору на загальну суму 58 077 198, 39 грн.

Відповідачем, у свою чергу, вказаний товар оплачено частково на загальну суму 56 068 715, 59 грн. Залишився несплаченим товар на загальну суму 2 008 482, 80 грн (58 077 198, 39 - 56 068 715, 59).

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 2 008 482, 80 грн за переданий на підставі договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її сплати не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Окрім того, закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність в нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року в справі № 911/3685/17.

Суд розцінює часткову оплату здійснену відповідачем, як визнання ним основного боргу.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 2 008 482, 80 грн є правомірною та обґрунтованою, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 2 008 482, 80 грн основного боргу.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПЕТРОЛ» (02192, місто Київ, Дарницький бульвар, будинок 8 В, офіс 181, ідентифікаційний код 43048983) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» (01054, місто Київ, вулиця Тургенєвська, будинок 15, офіс 52, ідентифікаційний код 33064160) 2 008 482 (два мільйони вісім тисяч чотириста вісімдесят дві) грн 80 коп. основного боргу та 30 127 (тридцять тисяч сто двадцять сім) грн 24 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням у період з 26.07.2021 по 28.07.2021 на лікарняному повний текст складено та підписано 29.07.2021.

Суддя Я.А.Карабань