ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

02.08.2021 м. Дніпро Справа № 904/5865/20 (175/491/20)

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Білецька Л.М. (доповідач),

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 (повний текст складено 03.06.2021, суддя Соловйова А.Є.) у справі № 904/5865/20 (175/491/20)

за позовом позивача-1: ОСОБА_1 , м. Дніпро

позивача-2: ОСОБА_2 , м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (49021, м. Дніпро, вул. Варварівська, буд.28, )

відповідача - 2: Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", м. Київ

відповідача - 3: ОСОБА_3 , м. Дніпро

про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП

та за зустрічним позовом:

ОСОБА_3 , м. Дніпро

до відповідача ОСОБА_1 , м. Дніпро

про відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі № 904/5865/20 (175/491/20) позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10", відповідача - 2 Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", відповідача - 3 ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, залишено без розгляду; зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять:

- поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі № 904/5865/20 (175/491/20) про залишення позовної заяви без розгляду;

- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 у справі № 904/5865/20 (175/491/20) в частині зобов"язання позивачів протягом п"яти днів з дня вручення ухвали суду сплатити судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі № 904/5865/20 (175/491/20) про залишення позовної заяви без розгляду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.07.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.07.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Вечірка І.О., для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 904/5865/20 (175/491/20), за результатами якого змінено склад судової колегії на головуючого суддю Білецьку Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами абз. 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 270 гривень.

Відповідно до пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у даній справі скаржники мають сплатити судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Скаржниками при поданні апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Водночас, скаржники посилаються на п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до вказаної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, події ДТП, яка описана у позовній заяві, була надана оцінка Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у кримінальному провадженні 1- кн/175/172/17 (справа № 175/2812/17-к).

Ухвалою від 04.09.2019 суд вирішив звільнити ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження №0002179, а події, описані у позові, не були визнані злочином.

При цьому в мотивувальній частині ухвали суд прямо вказує: "При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується".

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Кримінально процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і мас бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За приписами ч. 5 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відтак, на сьогоднішній день не вирішеним є питання - хто з учасників ДТП 31.08.2016 року (позивач-1 чи відповідач-3) в дійсності винен у її скоєнні.

Також скаржники посилаються на норму закону, що звільняє від обов`язку сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, але заявляють до стягнення шкоду.

При цьому "шкода" та "збитки" є нетотожними поняттями.

Шкодою є будь-яке знецінення блага, що належало конкретній особі, шкодою також є будь-яке знецінення блага, що охороняється правом (шкода - це знищення чи знецінення особистого чи майнового блага, що охороняється. Таким чином, поняття "шкода" в юридичній науці визначається як будь-яке знецінення особистого (немайнового) чи майнового блага, що охороняється правом. Насамперед, "шкода" включає до свого складу майнову і моральну шкоду. Про "збитки" мова йде лише при порушенні майнової сфери потерпілої особи. Відповідно збитки є майновими втратами потерпілої особи, що відшкодовуються у випадках завдання майнової шкоди. Тобто поняття "шкода" законодавець застосовує при завданні знецінення майнових і немайнових благ, а поняття "збитки" - лише при завданні майнових втрат. При цьому збитками є не тільки втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, та витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а й доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України). Тобто межі обов`язку відшкодувати шкоду визначаються розміром цієї шкоди. Наступна відмінність між "шкодою" і "збитками" полягає у способах відшкодування. Традиційно завдана шкода відшкодовується двома способами: натуральним (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодуванням завданих збитків. Тобто збитки є одним із способів відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого; "шкода" є родовим поняттям. Єдиною формою виявлення відшкодування збитків є грошова. До складу реальних збитків законодавець включає як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, так витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Крім того, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення (ст. 259 ГПК України).

Разом з тим, до апеляційної скарги скаржниками не надано доказів направлення копії апеляційної скарги відповідачу-1, відповідачу-2 (місцезнаходження згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 6, літ. В), відповідачу-3 (розрахунковий документ та опис вкладення), про що Центральним апеляційним господарським судом складено акт від 21.07.2021 № 06-21/122/21.

До того ж, звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі № 904/5865/20 (175/491/20), скаржники не надали докази отримання цієї ухвали 03.07.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суддя - доповідач доходить висновку про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку для усунення недоліків.

Слід звернути увагу, що якщо скаржник не усуне недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з апеляційною скаргою (ч. 4 ст. 174 ГПК України, з урахуванням ст. 260 цього Кодексу).

Керуючись ст. ст. 174, 232-235, 258, 260 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі № 904/5865/20 (175/491/20) залишити без руху.

Скаржникам протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме:

- надати суду докази сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.;

- надати суду докази надсилання копії апеляційної скарги відповідачам-1, -2, -3 (розрахунковий документ та опис вкладення).

- надати суду докази отримання 03.07.2021 ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 у справі № 904/5865/20 (175/491/20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя - доповідач Л.М. Білецька