ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2021м. ДніпроСправа № 904/6755/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бусел-Прикарпаття"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі"

про стягнення 136 124,14 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань: Юрченко В.В.

Представники:

Позивача Савчук В.Р., дов. № 88 від 01.12.2020 (адвокат)

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 136 124,14 грн. - боргу.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно на адресу вказану у позові та ЄДР, хоча на адресу суду повернулися поштові відправлення №525 з відміткою "не было дома", № 379, № 741, №937, № 979, № 218 з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, відповідно до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

На офіційному сайті Судова влада України, судом розміщено повідомлення для Відповідачів про розгляд справи №904/6755/20.

Суд також намагався повідомити Відповідача про розгляд справи телефонограмою, на телефони які зазначені в ЄДР, однак оператором повідомлення, що зв`язок з абонентом відсутній.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Справа, згідно зі ст. 165 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні досліджено надані Позивачем докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 ТОВ "Бусел-Прикарпаття" (Покупець) з ТОВ "Завод Майстер-Профі" (Постачальник) уклали договір № 1501/19, за п. 1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення - металоконструкції (надалі Товар). Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови та строки поставки Товару вказані в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до цього Договору, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Ціна Товару, що поставляється за цим договором, визначається в гривнях і вказана у Специфікаціях до даного Договору. Сума Договору складається із сум Специфікацій, які є невід`ємною частиною даного Договору (п.2.1., 2.3. Договору).

Товар за цим Договором поставляється на умовах DDP (м. Івано-Франківськ), вказаних в Специфікаціях до даного Договору, згідно "ІНКОТЕРМС 2010". Постачальник сповіщає покупця про готовність товару до відвантаження телефоном, факсом або засобом факсимільного зв`язку. Вантажовідправником Товару, що постачається за цим Договором, є Постачальник або виробник Товару ( п. 3.1, 3.3, 3.5 Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його фактичного підписання повноважними представниками Сторін і діє до 31.12.2019, а у частині не виконаних зобов`язань до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 10.1 Договору).

Відповідно до Специфікації № 1 до даного Договору, загальна вартість товару складає 2 275 260,00 грн.

15.01.2019 Відповідач виставив рахунок на оплату № 6 від 15.01.2019.

Позивач в період з 23.01.2019 по 29.08.2019 перерахував на рахунок Відповідача всю суму коштів за виготовлення та поставку товару передбачену умовами договору, а саме 2 275 260,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 4394 від 23.01.2019 на суму 1 000 000,00 грн., № 4410 від 29.01.2019 на суму 500 000,00 грн., № 4452 від 12.02.2019 на суму 220 000,00 грн., № 5306 від 29.08.2019 на суму 300 000,00 грн., № 5307 від 29.08.2019 на суму 255 260,00 грн.

За інформацією Позивача, не спростованою Відповідачем, останній не виконав свої договірні зобов`язання в частині поставки товару, мотивуючи відсутністю коштів для оплати вартості транспортних послуг. Беручи до уваги, що Позивач запланував у серпні 2020 розпочати монтаж металоконструкцій, які є предметом Договору, Позивач запропонував Відповідачеві оплатити поставку товару, з умовою, що Відповідач поверне Позивачу кошти в термін до 31.10.2020. Відповідач погодився з даною пропозицією. Внаслідок цього, Позивач направив на електрону адресу Відповідача проект додаткової угоди про внесення змін до Договору № 1501/19від 15.01.2019, у якій передбачено порядок розрахунків за доставку товару. Однак Відповідач не відреагував на додаткову угоду, у зв`язку з чим Позивач 17.08.2020 та 25.08.2020 повторно звернувся з листами про необхідність укладення додаткової угоди.

На підставі попередньої домовленості сторін, Позивач у період з 27.08.2020 по 04.09.2020 організував за власний кошт доставку Товару.

Відповідно до заявок Позивача на перевезення до експедиторської компанії ТОВ "К плюс К ІФ", ТОВ "Адоніс-Україна" виконало перевезення товару, що підтверджується ТТН № Р85 від 27.08.2020, ТТН № Р86 від 27.08.2020, ТТН № Р 87 від 28.08.2020, ТТН №Р88 від 02.09.2020, у зв`язку з чим ТОВ "К плюс К ІФ" виставлено рахунки-фактури №CA -0000098 від 28.08.2020 на суму 42 000,00 грн., №CA -0000099 від 28.08.2020 на суму 21 000,00 грн., №CA -0000100 від 28.08.2020 на суму 21 000,00 грн., №CA -00059 від 10.09.2020 на суму 42 000,00 грн., які Позивач оплатив, що підтверджується платіжними дорученнями № 1086 від 02.09.2020, № 1073 від 01.09.2020, № 1087 від 02.09.2020, № 1136 від 10.09.2020.

Позивач вважає, що Відповідач погодився із умовами Додаткової угоди, оскільки підписав та завірив своєю печаткою товарно-транспортні та видаткові накладні.

Відповідач кошти за перевезення товару не повернув.

14.09.2020 Позивач направив на адресу Відповідача вимогу № 67-вих про повернення коштів за поставку металоконструкцій, у якій просив Відповідача повернути Позивачеві в термін до 31.10.2020 кошти в сумі 126 000,00 грн., у тому числі ПДВ 21 000,00 грн., сплачені Позивачем на розрахунковий рахунок ТОВ "К плюс К ІФ" за поставку металоконструкцій з м. Дніпра у м. Івано-Франківськ на умовах FCA (м. Дніпро) згідно "Інкотермс 2010".

За даними Позивача, його вимогу Відповідач залишив без відповіді.

На прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 5 380,20 грн. - індексу інфляції за період прострочення вересень 2019 листопад 2020, 4 743,94 грн. - 3 % річних за період прострочення з 01.09.2019 02.12.2020.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: обов`язок Відповідача доставки Товару, оплата Позивачем доставки товару та невиконання Відповідачем вимог Позивача про повернення коштів за доставку товару.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст. 662 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, специфікацію, додаткову угоду, рахунки на оплату, платіжні доручення, вимогу, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури), суд дійшов висновку, що у вартість Товару сторони включили вартість його доставки у м. Івано-Франківськ.

Поставка товару згідно зі специфікацією мала відбутися протягом 10 тижнів від авансового платежу.

15.01.2019 Відповідач виставив Позивачеві рахунок на оплату Товару.

Позивач платіжними дорученнями від № 4394 від 23.01.2019 на суму 1 000 000,00 грн., № 4410 від 29.01.2019 на 500 000,00 грн., № 4452 від 12.02.2019 на 220 000,00 грн., № 5306 від 29.08.2019 на 300 000,00 грн., № 5307 від 29.08.2019 на 255 260,00 грн. оплатив обумовлений Договором Товар.

З урахуванням дати останнього авансового платежу (12.02.2019), Відповідач мав поставити Товар протягом 10 тижнів, тобто до 23.04.2019.

Однак, Відповідач порушив умови пунктів 1.1, 3.1 Договору, якими передбачено, що Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення - металоконструкції (надалі Товар). Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови та строки поставки Товару вказані в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до цього Договору, що є невід`ємною частиною даного Договору; Товар за цим Договором поставляється на умовах DDP (м. Івано-Франківськ), вказаних в Специфікаціях до даного Договору, згідно "ІНКОТЕРМС 2010" і у

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, у зв`язку з не поставкою Відповідачем Товару в обумовлений строк та потребою у цьому товарі Позивачеві, останній запропонував Відповідачеві завантажити Товар в направлений Позивачем транспорт, з подальшим відшкодуванням транспортних витрат. Відповідач погодився з пропозицією Позивача, однак, направлену Позивачем додаткову угоду з цього приводу до Договору Відповідач не підписав.

Відповідач 27.08.2019-02.09.2019 відвантажив Товар у транспорт направлений Позивачем, що підтверджується ТТН № Р85 від 27.08.2020, ТТН № Р86 від 27.08.2020, ТТН № Р 87 від 28.08.2020, ТТН №Р88 від 02.09.2020. Замовником (платником) в наведених ТТН зазначено Позивача, вантажовідправником Відповідача.

На підтвердження оплати за перевезення Товару Позивач надав відповідні Заявки на перевезення, рахунки експедитора, платіжні доручення Позивача про оплату послуг перевезення, наведені вище.

Вимогу Позивача про відшкодування транспортування Товару з м. Дніпра до м. Івано-Франківська Відповідач не задовольнив.

За таких обставин, суд вважає, що оплата Позивачем вартості транспортних витрат на доставку Товару, транспортування якого мала відбутися за рахунок Відповідача з суми сплаченої Позивачем за Товар, є збитками Позивача, оскільки Відповідач, в порушення умов Договору не поставив своєчасно Товар у місце поставки м. Івано-Франківськ. Тобто, Відповідач своїми винними діями спричинив Позивачеві збитки в розмірі вартості транспортування Товару з м. Дніпро до м. Івано-Франківськ. Розмір збитків, які має сплатити Відповідач на користь Позивача становить 126 000,00 грн.

З урахуванням того, що Відповідач не компенсував Позивачеві у відведений останнім час вартості транспортування Товару, Відповідач має сплатити Позивачеві індекс інфляції та 3% річних з простроченої суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, суд встановив, що розрахунок 3% річних та індексу інфляції проведені не правильно.

Так, при розрахунках Позивачем визначено початок прострочення 01.09.2019, однак у вимозі № 67-вих від 14.09.2020 Відповідачеві надано строк на оплату до 31.10.2020, а оскільки ця дата припала на вихідний день, строк оплати переноситься на перший наступний робочий день 02.11.2020, відповідно, прострочення Відповідача почалося з 03.11.2020.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За розрахунком суду, 3% річних з простроченої суми становлять 309,84 грн., індекс інфляції - 1 638,00 грн.

У позові Позивач зазначив, що попередній орієнтований розрахунок судових витрат, які Позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 2 102,00 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

06.04.2021 від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копію договору № 10-11/20 про надання юридичних послуг від 10.11.2020, копію акту виконаних робіт № 1 від 10.12.2020, копію рахунку-фактури № 10/12 від 10.12.2020 та докази оплати витрат на правову допомогу.

10.11.2020 ТОВ "Бусел-Прикарпаття" (далі Замовник) та адвокат - ФОП Савчук В.Р. (далі Виконавець) уклали договір № 10-11/20 про надання юридичних послуг, відповідно до п.1.1. якого предметом цього Договору є зобов`язання Виконавця, по домовленості, та за рахунок Замовника надати зазначені нижче юридичні послуги. (далі Юридичні послуги).

Крім іншого, у договорі про надання юридичних послуг, сторони погодили, що договірна вартість послуг Виконавця узгоджується та підтверджується сторонами Актами наданих послуг, які з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх печатками є невід`ємною частиною цього Договору. Замовник здійснює оплату послуг Виконавця на підставі актів наданих послуг. Оплата наданих послуг здійснюється Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця протягом тридцяти робочих днів з дати підписання Акту наданих послуг. (п. 4.1., 4.2. Договору).

Відповідно до акту виконаних робіт, адвокат Савчук В.Р. надав ТОВ "Бусел-Прикарпаття" наступні послуги:

- аналіз законодавства яке регулює господарські правовідносини та надання консультацій із виїздом до Замовника по питаннях процедури стягнення заборгованості з ТОВ "Завод Майстер-Профі" по Договору поставки № 150/19 від 15.01.2019 2 000,00 грн. ( з витратами на поїздку)

- вивчення матеріалів з метою визначення судової перспективи спору 500,00 грн.

- написання позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ "Завод Майстер-Профі" по Договору поставки № 150/19 від 15.01.2019, формування додатків та відправка її суду і сторонам 2 500,00 грн.

На підтвердження оплати Позивачем зазначених послуг, до матеріалів справи додано платіжне доручення № 1647 від 14.12.2020 на суму 5000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 127 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вивчивши наданий Позивачем акт виконаних робіт, з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, суд дійшов висновку, що послуги, зазначена як "аналіз законодавства яке регулює господарські правовідносини та надання консультацій із виїздом до Замовника по питаннях процедури стягнення заборгованості з ТОВ "Завод Майстер-Профі" по Договору поставки № 150/19 від 15.01.2019" та "написання позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ "Завод Майстер-Профі" по Договору поставки № 150/19 від 15.01.2019, формування додатків та відправка її суду і сторонам" фактично включають в себе "вивчення матеріалів з метою визначення судової перспективи спору".

За таких обставин, суд вважає, що за договором від 10.11.2020 № 10-11/20 про надання юридичних послуг дійсними, необхідними, розумними були витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.

Частиною 4 ст. 129 ГПК встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: … у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з Відповідача підлягають 4 199,50 грн. витрат на правничу допомогу.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що Відповідач не спростував докази Позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, до стягнення належать 126 000,00 грн. основного боргу, 309,84 грн. 3% річних, 1 638,00 грн. індексу інфляції, 4 199,50 грн. витрат на правничу допомогу.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" (49000, м. Дніпро, вул. Караваєва, б.3, код 38676831) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бусел-Прикарпаття" (76495, м. Івано-Франківськ. с. Хриплин, вул. Автоливмашівська, буд. 5, код 32606072) 126 000,00 грн. основного боргу, 309,84 грн. 3% річних, 1 638,00 грн. індексу інфляції, 1 975,74 грн. судового збору, 4 199,5 грн. витрат на правничу допомогу.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 02.08.2021

Суддя С.Г. Юзіков