ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

06.08.2021 Справа № 920/852/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вант» ЛТД, м.Шостка, Сумська область, про забезпечення позову (вх №2982 від 04.08.2021) у справі №920/852/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вант» ЛТД (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Привокзальна, буд. 1А, ),

до відповідача Дочірнього підприємства «Завод альтернативних видів палива» Комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливкомуненерго» (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Гагаріна, буд. 1, ),

про стягнення 48383,76 грн

УСТАНОВИВ:

04.08.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 48383,76 грн заборгованості (в т.ч.: 42000,00 грн основного боргу, 5040,00 грн пені, 929,51 грн інфляційних втрат, 414,25 грн 3% річних) відповідно до договору перевезення №01/02/2021 від 01.02.2021, укладеного між сторонами спору, а також 3405,00 грн судового збору.

Разом із позовною заявою ТОВ «Вант» ЛТД подано заву №121 від 28.07.2021 (вх№2982 від 04.08.2021) про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, закріплене на праві господарського відання за Дочірнім підприємством «Завод альтернативних видів палива» КП Сумської обласної ради «Паливкомуненерго», а саме:

1)багатофункціональний пристрій, інвентарний номер 00002, 2019 року випуску, первісна вартість 4200,00 грн;

2)лінія з виготовлення технологічної тирси, інвентарний номер 00018, 2019 року випуску, первісна вартість 1058333,33 грн;

3)лінія сушки і брикетування тирси ЛСБ-500, інвентарний номер 00014, 2019 року випуску, первісна вартість 2666980,96 грн;

4)система димовидалення, інвентарний номер 00016, 2019 року випуску, первісна вартість 16707,62 грн;

5)бункер тріски, інвентарний номер 00015, 2019 року випуску, первісна вартість 28086,27 грн;

6)монітор 21.5 «LG22M38», інвентарний номер 00003, 2019 року випуску, первісна вартість 2572,00 грн;

7)системний блок, інвентарний номер 00004, 2019 року випуску, первісна вартість 5678,00 грн;

8)лінія з виготовлення технологічної тирси, інвентарний номер 00019, 2020 року випуску, первісна вартість 569166,67 грн.

Подану заяву позивач аргументує тим, що відповідач основний борг в сумі 42000,00 грн, що є предметом спору у справі №920/852/21, визнає, але не має змоги сплатити його у зв`язку з відсутністю коштів, достатніх для задоволення вимог кредиторів. У зв`язку з подачею майнового позову на суму 48383,76 грн, у позивача виникли припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Тобто, на думку заявника, існує потенційна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, у зв`язку із відсутністю на його рахунках грошових коштів для задоволення вимог кредиторів, а майно може бути відчуженим.

Згідно з частинами першою та другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17).

Проте заява позивача про забезпечення позову наведеним вимогам не відповідає.

Зазначена заява містить тільки припущення заявника про утруднення чи неможливим виконання судового рішення у даній справі, у зв`язку з ухиленням відповідача від добровільного виконання своїх обов`язків за договірними зобов`язаннями.

З поданих матеріалів (заяви про забезпечення позову та доказів сплати судового збору за подання даної заяви) вбачається , що заявником не подано жодних належних доказів на підтвердження обставин, наведених в заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами неможливість в подальшому виконання рішення суду саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача, тобто наявності у нього наміру ухилитися від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, доводи, викладені позивачем у заяві про забезпечення позову, відхиляються судом за необґрунтованістю, оскільки не підтверджені відповідними доказами, а самі по собі такі доводи не підтверджують факту неможливості у майбутньому виконати судове рішення через можливі неправомірні дії відповідача.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вант» ЛТД, м. Шостка, Сумська область (вх №2982 від 04.08.2021) про забезпечення позову у справі №920/852/21 - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 06.08.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - https://court.gov.ua/sud5021/.

Суддя В.Л. Котельницька