ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 справа № 904/2191/21

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Бернацької Л.В., розглянув справу

за позовом: Виконавчого комітету Девладівської сільської ради, селище Девладове Софіївського району Дніпропетровської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Ойл Сервіс", м. Львів,

предмет позову: стягнення 126 788, 40 грн.,

підстава позову: порушення умов договору № 78 про закупівлю товарів за державні кошти від 25.05.2020 року,

за участю представників:

позивача: Єремєєв Андрій Валерійович - начальник юридичного відділу, довіреність № 65 від 12.01.2021 року (в режимі відеоконференції),

відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС

Виконавчий комітет Девладівської сільської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Ойл Сервіс" 126 788 грн. 40 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 року матеріали позовної заяви Виконавчого комітету Девладівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Ойл Сервіс" про відшкодування 126 788 грн. 40 коп. передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.05.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 23.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відводів складу суду сторонами не заявлено. Відзиву на позовну заяву не подано.

23.07.2021 року позивачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи з доказами його надіслання іншій стороні.

У судове засідання 28.07.2021 року з`явився представник позивача(в режимі відеоконференції), заявив усне клопотання про поновлення строку для подання доказів, поданих з клопотанням від 20.07.2021 року, яке судом отримано 23.07.2021 року. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про поновлення строку на подання доказів. Відповідач повторно явку представника не забезпечив, причин неявки не повідомив. Суд зауважує, що відповідач обізнаний про дане судове провадження, адже 13.07.2021 року ним подано клопотання про відкладення судового засідання, а 26.07.2021 року на підставі заяви його представника Богославця Олега Мирославовича останньому надано доступ до матеріалів даної справи в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. Причинами для відкладення розгляду справи визначено, зокрема, неявку в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; першу неявку в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суд зазначає, що відповідач належним чином повідомляється про дату та час судових засідань у спосіб надіслання на його юридичну адресу судових рішень. Відповідач інших адрес суду не повідомляв, а враховуючи, подані представником відповідача клопотання, описані вище, суд вважає, що учасник справи повідомлений належним чином про її розгляд. Відтак, суд не вважає повторну неявку представника відповідача у дане судове засідання такою, що перешкоджає вирішенню спору по суті в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 28.07.2021 року судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Позивач стверджує, що ТОВ «Транс Ойл Сервіс» не виконує свої обов`язки відповідно до умов договору № 78 від 25.05.2020 року, у зв`язку з чим нереалізованими залишились талони на суму 126 788,40 грн., тобто не переданим залишилось пальне в обсязі 2 290 літрів. Позивач зазначає про звернення до відповідача із претензіями щодо виконання умов договору, проте, такі залишились без задоволення.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

25.08.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (згідно з договором - продавець, відповідно до обставин справи - відповідач) та Виконавчий комітет Девладівської сільської ради (згідно з договором - покупець, відповідно до обставин справи - позивач) уклали договір про закупівлю товарів за державні кошти № 78, відповідно до якого продавець взяв на себе зобов`язання у 2020 році поставити покупцю у власність бензин А-92 у талонах, скретч-картах (надалі - товар), в кількості 10 000 літрів, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар на умовах цього договору.

Додатком № 1 до договору сторонами підписано специфікацію на бензин А-92, 10 000 літрів, 14,50 грн. за одиницю без ПДВ, на загальну суму 174 000,00 грн. з ПДВ.

29.04.2020 року відповідачем видано довідку про наявність АЗС у Дніпропетровській області, в тому числі у межах Софіївського району, на яких можна обслуговуватись за скретч-картками, емітованими Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Кард»

04.09.2020 року сторонами підписано додаткову угоду № 1, відповідно до якої змінено ціну договору і така становить 173 942,40 грн., про що сторони також підписали специфікацію. Відповідно до специфікації поставлений має бути бензин А-92 в загальній кількості 9 720 літрів, вартістю 173 942,40 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 161 від 26.06.2020 року позивач сплатив відповідачу 87 000,00 грн., а згідно з платіжним дорученням № 216 від 08.09.2020 року - 86 942,40 грн., тобто разом 173 942,40 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки товарів - до 31.12.2020 року.

Відповідно до п. п. 5.2 - 5.4 договору місце поставки товарів - талони, скретч-картки за адресою Дніпропетровська область, Софіївський район, селище Девладове, вул. Привокзальна, 10. Покупець зобов`язується отримати товар до закінчення терміну дії довірчого документа (талони, скретч-картки), який зазначено на довірчому документі. Продавець не несе ніякої відповідальності у разі неотримання покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документа (талони, скретч-картки), який зазначено на довірчому документі.

Позивачем долучено копії талонів на пальне: 513 талонів на бензин А-95 номіналом 10 літрів в загальному обсязі 5 130 літрів, 94 талони номіналом 20 л в загальному обсязі 1 880 літрів. Тобто, в цілому у позивача наявні талони на 7 010 літрів пального.

Одним із обов`язків продавця є забезпечення поставки товарів у строки, встановлені цим договором (п. 6.3.1). Крім цього, відповідно до п. 6.3.3 договору, якщо на АЗС отримання пального по паливних картках не відбулося з причин, незалежних від покупця, продавець має усунути такі причини та забезпечити отримання пального. Якщо причини не будуть усунуті протягом п`яти робочих днів, продавець має повернути на рахунок покупця кошти за ту кількість товару, яка не отримана.

Згідно з претензією від 30.11.2020 року позивач звернувся до відповідача із вимогою невідкладного надання письмового роз`яснення щодо ситуації, що склалась - відмова АЗС від надання пального на підставі поставлених відповідачем талонів через відсутність співпраці між АЗС та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс». У претензії позивач звернув увагу, що у випадку не усунення порушень протягом п`яти робочих днів, позивач звертатиметеся до суду за захистом своїх прав.

Претензією від 15.01.2021 року позивач повторно вимагав у відповідача усунути порушення умов договору.

Претензії надсилались на електронну адресу відповідача , зазначена у реквізитах відповідача як сторони договору, додаткової угоди, специфікації, а також новою поштою 01.12.2020 року та 15.01.2021 року.

Відповідей від відповідача на зазначені претензії у матеріалах справи немає.

15.01.2021 року та 01.02.2021 року водієм позивача сільському голові надано доповідні записки стосовно того, що на підставі талонів «Інтер Кард» на АЗС брендів «WOG» і «SUNOIL» відмовляють у наданні пального, у зв`язку з чим використання талонів не є можливим.

04, 11 та 16 лютого 2021 року працівниками позивача складено акти про відмову у наданні пального на АЗС «SUNOIL» по картках № і з підстав вказівки керівництва компанії не приймати талони відповідного типу та не здійснювати за ними відпуск пального; на АЗС «WOG» з підстави непроходження талоном за номером перевірки, талон «заблоковано».

Дані факти матеріалами справи підтверджені, сторонами не спростовані.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю з огляду на таке.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із описаних обставин справи, між сторонами виникли правовідносини з поставки товару.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Крім цього, ст. 693 Цивільного кодексу України перебачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач придбав у відповідача товар - бензин марки А-92 у скретч-картах в кількості 9 720 л, вартістю 173 942,40 грн., які позивачем сплачено 26.06.2020 року та 08.09.2020 року.

Як встановлено вище, п. 6.3.3 договору передбачено, що якщо на АЗС отримання пального по паливних картках не відбулося з причин, незалежних від покупця, продавець має усунути такі причини та забезпечити отримання пального. Якщо причини не будуть усунуті протягом п`яти робочих днів, продавець має повернути на рахунок покупця кошти а ту кількість товару, яка не отримана.

Позивачем підтверджено вжиття ним заходів щодо повідомлення відповідача про недоліки відпуску пального по придбаних у останнього картках. Проте, відповідач не відреагував на звернення позивача та недоліки не усунув, оскільки упродовж січня - лютого 2021 року позивачем продовжувались фіксування відмов на АЗС по відпуску пального.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено в ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами, та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі, суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар - пальне на умовах переоплати, тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 Цивільного кодексу України.

Талон відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 N 281/171/578/155 - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку придбання палива у спосіб придбання карток з метою мати можливість їх пред`явлення на АЗС для отримання палива у межах строку дії таких карток, суд зазначає, що у погоджений договором строк - 31.12.2020 року позивачу мали бути передані картки, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні картки на АЗС. Договором між сторонами не визначалося додаткових умов чи дій від позивача для отримання палива на АЗС при пред`явленні карток. Відсутність палива на АЗС, технічні збої в системах оператора чи відсутність співпраці між відповідачем і АЗС не можуть вважатись об`єктивними обставинами неможливості виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі. Як встановлено з матеріалів справи, позивачу передані відповідні талони, проте, лише частина з них виявилась придатними для їх отоварювання, що не спростовано належними і допустимими доказами.

Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 7 Цивільного кодексу України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Як встановлено вище, відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок щодо поставки товару - бензину марки А-92 на АЗС за скретч-картками, придбаними позивачем у відповідача.

Із претензії від 30.11.2020 року та актів про відмову у наданні пального на АЗС вбачається, що позивач з незалежних від нього причин не зміг отримати пальне по скретч-картках, придбаних у відповідача.

Позивач стверджує, що з придбаних у відповідача 9 720 літрів пального у скретч-картках фактично отримано 2 710 літрів на суму 47 154,00 грн., у зв`язку з чим не реалізованими залишись талони на пальне в обсязі 7 010 літрів, вартістю 126 788,40 грн. Судом перевірено відповідну обставину, та на підставі долучених позивачем копій талонів встановлено, що не реалізованими є талони з кількістю 7 010 літрів пального. Суд також звертає увагу, що відповідачем не подано доказів на спростування таких обставин, зазначених позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи встановлені обставини справи, неспростованість їх відповідачем, суд доходить висновку про порушене право позивача на отримання оплаченого ним товару у спосіб відпуску палива на АЗС в кількості, обумовленій договором. Відповідно, позивач має право вимагати у відповідача повернення сплаченої за неотриманий товар грошової суми. Такою сумою є 126 788,40 грн., що є відповідає вартості 4 720 літрів, придбаних по ціні 18,42 грн. згідно зі специфікаіцєю, що становить 86 942,40 грн., та вартості 2 290 літрів палива, придбаного позивачем по ціні 17,40 грн. (39 846,00 грн.), що залишилось не отриманим фактично. Враховуючи наведене, сума, заявлена до стягнення, визнається судом обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Ойл Сервіс" (ідентифікаційний код юридичної особи 42647162, 79008, Львівська обл., місто Львів, вул. Староєврейська, будинок 7А) на користь Виконавчого комітету Девладівської сільської ради, (ідентифікаційний код юридичної особи 41848295, 53132, Дніпропетровська обл., Софіївський р-н, селище Девладове, вулиця Привокзальна, будинок 10) 126 788,40 грн. заборгованості та 2 270,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.08.2021 року.

Суддя Р.І. Матвіїв