РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.08.2021Справа № 910/9901/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерне товариство "Київ-Лада"

до Фізичної особи-підприємця Таббах Магер Уосифович

про стягнення заборгованості в розмірі 165 053,07 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Київ-Лада» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Таббах Магер Уосифович про стягнення заборгованості в розмірі 165 053,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором оренди № 20 від 01.09.2017, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 22.06.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак була повернута відділом поштового зв`язку до суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

В силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення від 30.06.2021 про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 22.06.2021.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення його до суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальними правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.ідповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2017 року між Акціонерним товариством «Київ-Лада» (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Таббах Магер Уосифович (далі - орендар, відповідач) укладено Договір оренди № 20 (далі - Договір), за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об`єкт нерухомого майна (далі - об`єкт оренди), що є частиною майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних - 17, частина літ. «О» - 994,6 кв.м. нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 1.2 Договору орендар приймає в строкове платне користування об`єкт оренди з метою організації та експлуатації офісних, побутових та складських приміщень (далі цільове призначення).

Пунктами 2.1-2.3 Договору узгоджено, що орендодавець зобов`язаний передати орендареві, а орендар - прийняти об`єкт оренди за Актом прийому-передачі протягом трьох днів з моменту укладення даного Договору. Орендар вступає в строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання Акта прийому-передачі, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 1).

Орендар повертає об`єкт оренди орендодавцю в порядку, передбаченому Договором. Об`єкт оренди вважається повернутим з моменту підписання сторонами Акта прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди.

Обов`язок по складанню акта прийому-передачі покладається на ту сторону, яка передає об`єкт оренди іншій стороні Договору.

Згідно з п. 3.1 Договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю плату, в розмірі 50 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору періодом для проведення розрахунків між сторонами є календарний місяць. Один раз на календарний рік орендна плата може бути змінена з ініціативи орендодавця пропорційно зміні офіційного індексу інфляції, опублікованого Державним комітетом статистики України - що не вимагає окремого узгодження між сторонами (у тому числі не вимагає внесення змін до Договору).

За умовами п. 3.5 Договору орендар вносить орендну плату щомісяця до 20 числа поточного місяця на підставі рахунку, наданого орендодавцем.

Пунктом 3.8 Договору узгоджено, що крім внесення орендної плати, орендар також зобов`язується компенсувати вартість спожитих комунальних послуг (електроенергія, водозабезпечення об`єкту оренди, тощо) за відповідний календарний місяць протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання рахунку від орендодавця. Компенсація вартості спожитих комунальних послуг за відповідний календарний місяць здійснюється за фактом споживання послуг відповідно до показань приладів обліку споживання відповідних послуг за тарифами комунальних служб.

Відповідно до п. 3.11 Договору у разі не підписання орендарем зазначених у цьому розділі Актів та/або їх неповернення орендодавцю, або не надіслання обґрунтованих заперечень, протягом трьох днів з моменту вказаного в повідомленні, послуги за користування об`єктом оренди і сума компенсації комунальних послуг вважаються прийнятими, а отже вони підлягають оплаті в розмірі, у строки та в порядку визначеному цим Договором.

У відповідності до п. 4.1.2 Договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, інші платежі, передбачені Договором, незалежно від результатів своєї господарської діяльності.

Згідно з п. 5.2 Договору за несвоєчасне внесення орендної плати, а також інших платежів, передбачених Договором, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 50% від суми місячної орендної плати.

Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі та діє до 31.12.2017. У разі, якщо за тридцять днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не повідомить про розірвання даного Договору, він вважається продовженим на той же термін та на тих же умовах (п. 7.1 Договору).

На виконання умов Договору, за актом приймання-передачі об`єкту оренди від 01.09.2017 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування на умовах оренди (найму) частину нежитлового приміщення, загальною площею 994,6 кв.м., що знаходиться за адресою: 03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 17.

01 травня 2018 року сторонами укладено Додаткову угоду до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди зменшити загальну площу орендованого приміщення та з 01.05.2018 визначити її у розмірі 534 кв.м., в зв`язку з чим, п. 3.1 Договору виклали в наступній редакції: за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 20 000,00 грн.

Як вбачається з наданих позивачем актів наданих послуг № 295 від 31.07.2018, № 306 від 31.07.2018, № 321 від 31.07.2018, № 354 від 31.08.2018, № 374 від 31.08.2018, № 394 від 30.09.2018, № 417 від 30.09.2018, № 429 від 30.09.2018, № 449 від 31.10.2018, № 492 від 31.10.2018, які підписані сторонами без зауважень та застережень щодо обсягу, якості та строкам наданих послуг, у період з липня по жовтень 2018 року позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги з оренди з урахуванням експлуатаційних витрат за Договором з урахуванням додаткової угоди до нього на загальну суму 83 774,65 грн.

Також, позивач визнає часткову сплату відповідачем орендної плати з урахуванням експлуатаційних витрат на суму 16 974,65 грн., посилаючись на додані до матеріалів справи банківські виписки та платіжні доручення.

З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями № 1 від 20.03.2019 вих. № 01-02/44, № 2 від 10.09.2020 вих. № 01-02/85, від 26.04.2021 вих. № 01-02/66 в яких пропонував відповідачу, зокрема, погасити заборгованість та оформити належним чином повернення об`єкта оренди згідно з умовами Договору № 20 та підписати акт звірки взаєморозрахунків. Дані претензії були направлені на адресу відповідача рекомендованими поштовими відправленнями № 263, № 526, № 203 з описами вкладення. Доказів задоволення відповідачем вимог позивача та сплати грошових коштів або надання обґрунтованої відповіді матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що оскільки відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, сплату орендної плати за період з липня по жовтень 2018 року своєчасно та у повному обсязі не здійснив, за ним обліковується заборгованість в розмірі 66 800,00 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині сплати орендної плати, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 10 000,00 грн., 3% річних в розмірі 5 951,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 82 301,51 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175, 283, 284, 285, 286 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 759, 793, 797 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

01.09.2017 відповідно до Акту приймання-передачі приміщення об`єкту оренди до Договору оренди №20 від 01.09.2017 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування на умовах оренди (найму) частину нежитлового приміщення, загальною площею 994,6 кв.м., що знаходиться за адресою: 03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 17.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем та прийняття відповідачем в оренду майна за Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору орендодавець зобов`язаний передати орендареві, а орендар - прийняти об`єкт оренди за Актом прийому-передачі протягом трьох днів з моменту укладення даного Договору. Орендар вступає в строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання Акта прийому-передачі, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 1).

Враховуючи відсутність Акту здачі-приймання (повернення) об`єкта оренди в матеріалах справи та не надання відповідачем будь-яких заперечень щодо факту користування орендованим майном в спірний період, суд прийшов до висновку, що відповідач є таким, що користувався таким майном.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Згідно з ч. 5 ст. 762 ЦК України, ч. 3 ст. 285 ГК України, п. 4.1.2 Договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, інші платежі, передбачені Договором, незалежно від результатів своєї господарської діяльності.

За умовами п. 3.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.05.2018 за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 20 000,00 грн.

Крім того, пунктом 3.8 Договору узгоджено, що крім внесення орендної плати, орендар також зобов`язується компенсувати вартість спожитих комунальних послуг (електроенергія, водозабезпечення об`єкту оренди, тощо) за відповідний календарний місяць протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання рахунку від орендодавця. Компенсація вартості спожитих комунальних послуг за відповідний календарний місяць здійснюється за фактом споживання послуг відповідно до показань приладів обліку споживання відповідних послуг за тарифами комунальних служб.

Судом встановлено, що згідно наявних в матеріалах справи актів наданих послуг № 295 від 31.07.2018, № 306 від 31.07.2018, № 321 від 31.07.2018, № 354 від 31.08.2018, № 374 від 31.08.2018, № 394 від 30.09.2018, № 417 від 30.09.2018, № 429 від 30.09.2018, № 449 від 31.10.2018, № 492 від 31.10.2018, які підписані сторонами без зауважень та застережень щодо обсягу, якості та строкам наданих послуг, у період з липня по жовтень 2018 року позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги з оренди з урахуванням експлуатаційних витрат за Договором з урахуванням додаткової угоди до нього на загальну суму 83 774,65 грн.

Також, судом встановлено, що відповідач здійсним часткову сплату орендної плати з урахуванням експлуатаційних витрат на суму 16 974,65 грн., щопідтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та платіжними дорученнями.

З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями № 1 від 20.03.2019 вих. № 01-02/44, № 2 від 10.09.2020 вих. № 01-02/85, від 26.04.2021 вих. № 01-02/66 в яких пропонував відповідачу, зокрема, погасити заборгованість та оформити належним чином повернення об`єкта оренди згідно з умовами Договору № 20 та підписати акт звірки взаєморозрахунків. Дані претензії були направлені на адресу відповідача рекомендованими поштовими відправленнями № 263, № 526, № 203 з описами вкладення. Доказів задоволення відповідачем вимог позивача та сплати грошових коштів або надання обґрунтованої відповіді матеріали справи не містять.

Таким чином, суд встановив, що прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за період з липня по жовтень 2018 року з орендної плати становить 66 800,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 3.5 Договору оренда вносить орендну плату щомісяця до 20 числа поточного місяця на підставі рахунку, наданого орендодавцем.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, п. п. 3.5, 3.8 Договору (який включає в себе орендну плату та експлуатаційні витрати), строк виконання спірного грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року, загальний розмір яких становить 66 800,00 грн.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Будь-яких доказів, що підтверджують факт сплати орендних платежів на суму 66 800,00 грн. за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року за Договором (платіжні доручення, банківські виписки, тощо) матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати заборгованості за Договором не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення орендної плати в сумі 66 800,00 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 10 000,00 грн., 3% річних в розмірі 5 951,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 82 301,51 грн.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з п. 5.2 Договору за несвоєчасне внесення орендної плати, а також інших платежів, передбачених Договором, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 50% від суми місячної орендної плати.

Таким чином, оскільки відповідачем несвоєчасно внесено оплату орендних платежів за липень - жовтень 2018 року включно, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10 000,00 грн.

В свою чергу, статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період, судом встановлено, що позивачем невірно здійснено їх нарахування, в зв`язку з чим, стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 5 857,13 грн. та інфляційні втрати в розмірі 14 193,44 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Таббах Магер Уосифович ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Київ-Лада» (03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 17; ідентифікаційний код: 00233030) заборгованість з орендної плати у розмірі 66 800 (шістдесят шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп., штраф у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 14 193 (чотирнадцять тисяч сто дев`яносто три) грн. 44 коп., 3% річних у розмірі 5 857 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 13 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 452 (одна тисяча чотириста п`ятдесят дві) грн. 76 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 10.08.2021

Суддя О.А. Грєхова