УХВАЛА

м. Київ

05.08.2021Справа № 910/12587/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову подану одночасно з пред`явленням позову

особи, які можуть отримати статус учасника справи Товариство з обмеженою відповідальністю «М-Рей» (01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 17) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Рей» (далі - відповідач-1) та ОСОБА_2 (далі - відповідач-2) про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «М-Рей», яке оформлене протоколом загальних зборів учасників від 11.09.2020, визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Монотранс Груп" від 16.09.2020 та застосування наслідків недійсності правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Рей» (відповідача-1), які відбулися 11.09.2020, проведені без належного повідомлення позивача про їх скликання та без дотримання порядку прийняття рішення про вчинення значного правочину, в зв`язку з чим порушено права та законні інтереси позивача, як учасника відповідача-1.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить заборонити до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити будь-які реєстраційні дії відносно ТОВ «Монотранс Груп» () щодо внесення змін відомостей про директора, підписантів, учасників (засновників) та розміру статутного капіталу ТОВ «Монотранс Груп», а також щодо внесення змін до статуту ТОВ «Монотранс Груп».

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_2 , як особа, якій здійснено відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Монотранс Груп», пов`язана із діяльністю 57 юридичних осіб, що свідчить про те, що він є особою, яка викуповую та відчужує корпоративні права з метою отримання прибутку. Відтак, на думку заявника, ОСОБА_2 має достатній досвід для здійснення швидкого відчуження своїх корпоративних прав у ТОВ «Монотранс Груп» після відкриття провадження у даній справі, що призведе до неможливості захисту законних інтересів заявника без вжиття відповідних заходів.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За умовами частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3, 4 статті 137 ГПК України).

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Таким чином, особа, яка звертається з заявою про забезпечення позову, зобов`язана зазначити конкретні заходи, які вона просить застосувати з обґрунтуванням доцільності та необхідності вжиття кожного конкретного заходу, виходячи з мети вжиття заходів забезпечення позову та наявності зв`язку між предметом спору та конкретним заходом.

Зокрема, вимогами частини 1 та 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України врегульовано, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №9901/77/20 та від 25.03.2020 у справі №9901/77/20.

В поданій заяві заявник просить заборонити до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити будь-які реєстраційні дії відносно ТОВ «Монотранс Груп» () щодо внесення змін відомостей про директора, підписантів, учасників (засновників) та розміру статутного капіталу ТОВ «Монотранс Груп», а також щодо внесення змін до статуту ТОВ «Монотранс Груп».

Приписи Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначають правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників.

Стаття 30 вищевказаного закону унормовує, що загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, і внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту.

Отже, у заяві про забезпечення позову заявник фактично просить застосувати два заходи забезпечення позову, а саме шляхом заборони реєстраторам будь-яких органів проводити реєстраційні дії щодо внесення змін відомостей про директора, підписантів, учасників (засновників) та розміру статутного капіталу відносно ТОВ «Монотранс Груп» та шляхом заборони внесення змін до статуту ТОВ «Монотранс Груп», що відноситься до компетенції загальних зборів учасників товариства.

Однак, заявником під час подання заяви про забезпечення позову, не дотримано вимог ч. 1, ч. 4 ст. 139 ГПК України, оскільки заява не містить обґрунтування доцільності вжиття кожного із заявлених заходів забезпечення позову та необхідності їх вжиття в сукупності.

Наслідком недотримання зазначених вимог, під час подання заяви про забезпечення позову, згідно ч. 7 ст. 140 ГПК України є її повернення заявнику, про що суд постановляє ухвалу.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, у відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в Господарському процесуальному кодексі України, обов`язок заявника у заяві наводити обґрунтування доцільності та необхідності вжиття кожного конкретного заходу забезпечення позову відповідними обставинами. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом повертати заяву заявнику.

За таких обставин, оскільки подана заява не відповідає пункту 4 частини 1 та частині 4 статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили 05.08.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.В. Васильченко