РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2021Справа № 910/7129/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Данилової М.В., при секретарі судового засідання Габораку О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом Державного підприємства "Мирноградвугілля" (85323, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Соборна,1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталбудтехнології" (03191, м. Київ, вул. Маршала Якубовського, 7)

про стягнення грошових коштів

Представники сторін:

від позивача: Сорока С.С. - адвокат,

від відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05 травня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Мирноградвугілля" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 27.04.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталбуддтехнології" (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 1 499 796,05 грн. за договором № 7 від 27.06.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором за договором № 7 від 27.06.2017 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/7129/21 здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.06.2021 року.

Представник позивача в підготовче засідання 09.06.2021 року не з`явився, однак 08.06.2021 року подав клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі.

Представник відповідача в підготовче засідання 09.06.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 підготовче засідання у справі № 910/7129/21 відкладено на 07.07.2021.

07 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.07.2021.

В судове засідання 28.07.2021 року з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання 28.07.2021 року не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду поштового конверту, надісланого на адресу відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" є 03191, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА ЯКУБОВСЬКОГО, будинок 7.

Суд зазначає, що ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/7129/21 були направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ", зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка в судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" (виконавець) та Державним підприємством "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" (замовник) було укладено договір №7, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи з капітального ремонту крану козлового ККС-10, реєстраційний номер №90905 у кількості 1 одиниці.

Об`єм, характер та вартість робіт, передбачених п. 1.1. договору, визначається кошторисною документацією, складеною відповідно до нормативних актів та діючого законодавства України. (п.1.2 договору)

Згідно з п. 1.4 договору термін виконання робіт - протягом 180 календарних днів з моменту перерахування коштів.

Відповідно до п.2.1 договору сума договору складає 1 499 796, 05 грн. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно віл реального фінансування видатків.

У п.2.2 договору визначено, що замовник сплачує роботи, що виконуються за цим договором, шляхом перерахування 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок виконавця.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати підписання уповноваженими на те особами та діє до 31.12.2017 року, а частині виконання зобов`язань - до повного і належного виконання зобов`язань. (п.8.1 договору)

Додатковою угодою №1 від 01.11.2017 року до договору №7 від 27.06.2017 року сторони дійшли згоди п 1.4. договору викласти у наступній редакції: " 4.1. Термін виконання робіт - протягом 180 календарних днів поетапно: 1-й етап: з 01.07.17 по 01.11.17. 2-й етап: з 01.03.18 по 31.04.2018 р.".

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №7 від 27.06.2017 року Державне підприємство "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" грошові кошти у розмірі 1 499 796, 05 грн., що підтверджується платіжним дорученням №138 від 29.06.2017 року.

Листом №1-486 від 18.03.2021 року позивач повідомив відповідача про відмову від договору №7 від 27.06.2017 року та просив протягом 7 календарних днів повернути сплачені грошові кошти за договором у розмірі 1 499 796, 05 грн., що підтверджується копіями фіскального чеку від 18.03.2021 року, опису вкладення у цінний лист, накладної.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не були виконані роботи за договором та не повернуті сплачені грошові кошти у повному обсязі. Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" грошові кошти у розмірі 1 499 796, 05 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає наступне.

Внаслідок укладення Договору №7 від 27.06.2017 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №7 від 27.06.2017 року Державне підприємство "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" грошові кошти у розмірі 1 499 796, 05 грн., що підтверджується платіжним дорученням №138 від 29.06.2017 року.

Згідно з п. 1.4 договору термін виконання робіт - протягом 180 календарних днів з моменту перерахування коштів.

Додатковою угодою №1 від 01.11.2017 року до договору №7 від 27.06.2017 року сторони дійшли згоди п 1.4. договору викласти у наступній редакції: " 4.1. Термін виконання робіт - протягом 180 календарних днів поетапно: 1-й етап: з 01.07.17 по 01.11.17. 2-й етап: з 01.03.18 по 31.04.2018 р.".

Згідно з частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Таким чином, враховуючи умови договору №7 від 27.06.2017 року, граничний строк виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" на загальну суму в розмірі 1 499 796, 05 грн. - 30.04.2018 року, оскільки відповідно до ч.3 ст. 252 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" на виконання умов договору №7 від 27.06.2017 року зобов`язано було виконати роботи з капітального ремонту крану козлового ККС-10, реєстраційний номер №90905, у кількості 1 одиниці у строк по 30.04.2018 року.

Виконавець зобов`язується за результатами виконаних робіт надати замовнику для підписання акт прийому - передачі виконаних робіт у 2 екземплярах. (п.3.1.4 договору)

Згідно з п.4.1.3 договору замовник зобов`язується за результатами виконаних робіт прийняти їх від виконавця за актом прийому - передачі виконаних робіт протягом 3 днів, у випадку виявлення недоліків письмово заявити виконавцю.

Проте, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відповідно до ст. 74-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження виконання відповідачем робіт на суму в розмірі 1 499 796, 05 грн. у строк по 30.04.2018 року шляхом підписання сторонами акту прийому - передачі виконаних робіт або відмови від його підписання позивачем.

Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 ЦК України, відповідно до якої: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті); якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті); якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті); замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта статті).

Правовий аналіз положень статті 849 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої та четвертої статті 849 ЦК України містять дві самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Так, у випадку відмови замовника від договору на підставі частини другої вказаної статті, у зв`язку з порушенням підрядником строків виконання робіт, замовник має право на відшкодування збитків. Тоді як, частина третя цієї статті надає можливість замовнику відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, у зв`язку з неналежними виконанням робіт за договором.

Разом з цим, частина 4 вказаної статті передбачає окрему (самостійну) підставу для відмови замовника від договору, з можливістю виплати замовником підряднику плати за виконану роботу з відшкодуванням збитків підряднику, у зв`язку з розірванням договору.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що спір у справі стосується саме повернення грошових коштів (попередньої оплати за договором підряду), у зв`язку з відмовою замовника від договору підряду, для правильного вирішення спору у справі пов`язаного з односторонньою відмовою замовника від договору підряду, необхідно достовірно з`ясовувати обставини, щодо підстав такої відмови, та з урахуванням положень статті 849 ЦК України, застосувати певні правові наслідки.

При цьому, при застосуванні положень вказаної статті слід також враховувати, що законність відмови замовника від договору підряду на підставі частин другої, третьої цієї статті у випадку недоведеності порушень умов договору підряду зі сторони підрядника не може "виправдовуватись" безумовним правом замовника відмовитися від договору підряду на підставі частини четвертої цієї статті.

Листом №1-486 від 18.03.2021 року позивач повідомив відповідача про відмову від договору №7 від 27.06.2017 року та просив протягом 7 календарних днів повернути сплачені грошові кошти за договором у розмірі 1 499 796, 05 грн., що підтверджується копіями фіскального чеку від 18.03.2021 р., опису вкладення у цінний лист та накладної.

Суд звертає увагу, що листом №1-486 від 18.03.2021 року позивач повідомив відповідача про відмову від договору №7 від 27.06.2017 року, у зв`язку з невиконанням останнім робіт за договором у строки, передбачені договором.

Частинами 2, 3 статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За таких обставин, суд зазначає, що позивачем вчинено односторонній правочин стосовно розірвання договору, що є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, а відтак договір вважається розірваним без згоди на те іншої сторони з моменту повернення поштового конверту, надісланого на адресу відповідача, тобто 04.04.2021 року.

Отже, станом на момент подання даного позову до суду сплив строк виконання відповідачем робіт, а договір припинив свою дію у зв`язку з його розірванням в односторонньому порядку позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Враховуючи припинення дії договору №7 від 27.06.2017 року внаслідок його розірвання, з урахуванням того, що відповідачем не доведено виконання робіт по договору на сплачену позивачем суму попередньої оплати у розмірі 1 499 796, 05 грн., суд зазначає, що відповідач зберігає грошові кошти у розмірі 1 499 796, 05 грн. без достатніх правових підстав.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем його зобов`язань з виконання робіт за договором та припинення дії такого договору, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення відповідачем отриманої ним від замовника попередньої оплати у розмірі 1 499 796, 05 грн.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення відповідачем грошових коштів Державному підприємству "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" в розмірі 1 499 796, 05 грн.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснив виконання робіт за договором та не повернув сплачені грошові кошти в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 1 499 796, 054 грн. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" на користь Державного підприємства "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1 499 796, 05 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛБУДТЕХНОЛОГІЇ" (03191, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА ЯКУБОВСЬКОГО, будинок 7; ідентифікаційний код юридичної особи 36982262) на користь Державного підприємства "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" (85323, Донецька обл., місто Мирноград, ВУЛИЦЯ СОБОРНА, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи 32087941) заборгованість у розмірі 1 499 796, 05 грн. та судовий збір у розмірі 22 496, 94 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 04.08.2021 року.

Суддя М.В. Данилова