ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/571/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест"

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про стягнення заборгованості в сумі 167711 грн 77 к., з яких 136944 грн 49 к. - основний борг, 4217 грн 58 к. - пеня, 888 грн 49 к. - 3 % річних, 25661 грн 21 к. - штраф.

за участю:

представника відповідача Ковалюка С. Я.

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

Суть спору.
ТОВ "Екотехноінвест" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення заборгованості в сумі 167711 грн 77 к., з яких 136944 грн 49 к. - основний борг, 4217 грн 58 к. - пеня, 888 грн 49 к. - 3 % річних, 25661 грн 21 к. - штраф.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
Ухвалою від 22.06.2021 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначити на 20.07.2021.

В судовому засіданні 20.07.2021 суд оголосив перерву до 27.07.2021.

В судовому засіданні представник відповідача подав суду клопотання б/н від 27.07.2021 про долучення до матеріалів справи акту звірки взаємних розрахунків № 190 від 30.06.2020.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, без участі в судовому засіданні представника позивача, запобігаючи безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

При розгляді даної справи суд також керувався положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Позиції сторін щодо позову.
Мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем договірних зобов`язань стосовно оплати за надані послуги з постачання природного газу. За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано пеню, 3 % річних та штраф.

В судове засідання представник позивача не з`явився (явка не визнавалася судом обов`язковою).

Відповідач позов визнав в частині заявлених вимог про стягнення основного боргу в сумі 115601 грн 89 к. Повідомив суд, що частину основного боргу, а саме 10121 грн 69 к. відповідачем було сплачено до звернення позивачем з даним позовом до суду, частину основної заборгованості в сумі 11220 грн 91 к - сплачено під час розгляду справи в суді.

Щодо стягнення пені, штрафу та 3 % річних заперечив, посилаючись на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби" від 17.03.2020, яким забороняється нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
11.03.2020 між ТОВ "Екотехноінвест" (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (споживач) укладений договір № 54 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у 2020 році передати покупцю природний газ у власність (газ), а покупець зобов`язується прийняти цей газ та оплатити його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 4.1 договору, ціна 1 (одного) кубічного метру природного газу, з урахуванням податку на додану вартість за ставкою 20 %, становить 3 грн 91к. з ПДВ, у тому числі із тарифом на транспортування природного газу магістральними трубопроводами до ГРМ покупця - 14 к. з ПДВ за 1 м куб.

Пунктом 5.1 договору сторони передбачили, що оплата за фактично переданий газ здійснюється після отримання товару протягом 7 календарних днів.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення відбитками печаток сторін і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 12.1 договору).

Додатковою угодою № 506 від 30.12.2020 до договору постачання природного газу № 54 від 11.03.2020 сторони подовжили термін дії договору до 31.03.2021.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв газ в таких обсягах:

- у січні 2021 року 17,80957 тис. м куб., про що свідчить акт № 190 за січень 2021 року до договору постачання природного газу № 54 від 11.03.2020 та інформація щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у січні 2021 року (скріншот з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України");

- у лютому 2021 року 14,4136 тис. м куб., про що свідчить акт № 1415 за лютий 2021 року до договору постачання природного газу № 54 від 11.03.2020 та інформація щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у лютому 2021 року (скріншот з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України");

у березні 2021 року 1,25925 тис. м куб., про що свідчить акт № 2747 за березень 2021 року до договору постачання природного газу № 54 від 11.03.2020 та інформація щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у березні 2021 року (скріншот з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України").

Позивачем на адресу відповідача були направлені:

- 26.02.2021 рахунок на оплату № 489 від 09.02.2021 на суму 122173 грн 72 к. та акт № 190 за січень 2021 року до договору постачання природного газу № 54 від 11.03.2020 щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у січні 2021 року. Вказані документи отримано відповідачем 27.02.2021, що підтверджується інформацією з сайту Нової пошти по трек коду 1922;

- 09.03.2021 рахунок на оплату № 1892 від 09.03.2021 на суму 98877 грн 35 к. та акт № 1415 за лютий 2021 року до договору постачання природного газу № 54 від 11.03.2020 щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у лютому 2021 року. Вказані документи отримано відповідачем 10.03.2021, що підтверджується інформацією з сайту Нової пошти по трек коду 8835;

- 25.05.2021 рахунок на оплату № 3293 від 12.04.2021 на суму 8638 грн 46 к. та акт № 2747 за березень 2021 року до договору постачання природного газу № 54 від 11.03.2020 та інформація щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у березні 2021 року. Вказані документи отримано відповідачем 26.05.2021, що підтверджується інформацією з сайту Нової пошти по трек коду 9228.

Незважаючи на той факт, що акти відповідачем отримані, останні не були підписані. При цьому обґрунтованої відмові від підписання вказаних актів відповідач не надав.

Частково відповідач розрахувався за отриманий природний газ.

Як зазначав позивач у позовній заяві основний борг склав 136944 грн 49 к.

Разом з тим, з огляду на акт звірки взаємних розрахунків № 190 від 30.06.2020, підписаний та скріплений печатками обох сторін, несплаченим залишився борг в сумі 115601 грн 89 к.

Відповідно до п. 8.2 договору у разі порушення умов оплати згідно п. 5.1 договору покупець сплачує постачальнику крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за спожитий газ за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 8.4. договору передбачається, що в разі порушення покупцем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу більш ніж на 30 днів, постачальник має право стягнути з покупця штраф в розмірі 20 % від вартості поставленого та неоплаченого обсягу природного газу в місяці, за який виникла заборгованість.

Враховуючи наведені пункти договору відповідачу нараховано:

- пеню в сумі 4217 грн 58 к. за несвоєчасне виконання зобов`язання (за період з 05.03.2021 по 07.06.2021 в сумі 1069 грн 11 к.; за період з 18.03.2021 по 07.06.2021 в сумі 3134 грн 28 к.; за період з 03.06.2021 по 07.06.2021 в сумі 14 грн 20 к.;

- штраф в сумі 25661 грн 21 к. (20% від вартості поставленого та неоплаченого обсягу природного газу в січні 2021 року за порушення порядку та строків оплати поставленого позивачем газу більш ніж на 30 днів: 29428 грн 68 к. х 20 % = 5885 грн 74 к. та 20% від вартості поставленого та неоплаченого обсягу природного газу в лютому 2021 року за порушення порядку та строків оплати поставленого позивачем газу більш ніж на 30 днів: 98877 грн 35 к. х 20 % = 19775 грн 47 к.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК України, відповідачу нараховано 3 % річних в сумі 888 грн 49 к. (за період з 05.03.2021 по 07.06.2021 в сумі 227 грн 37 к.; за період з 18.03.2021 по 07.06.2021 в сумі 658 грн 28 к.; за період з 03.06.2021 по 07.06.2021 в сумі 2 грн 84 к.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Із змісту ст. 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 229689 грн 53 к. Частково за отриманий газ відповідач розрахувався.

У позовній заяві позивач вказує, що основний борг склав 136944 грн 49 к. При цьому, згідно з актом звірки взаємних розрахунків № 190 від 30.06.2020, який підписано та скріплено печатками обох сторін несплаченим залишився борг в сумі 115601 грн 89 к.

Судом з`ясовано, що:

- основний борг в сумі 10121 грн 69 к. відповідач сплатив ще до звернення позивачем до суду з даним позовом, тому в задоволенні вимог в цій частині в позові слід відмовити.

При цьому суд взяв до уваги той факт, що на момент звернення до суду з позовом про стягнення частини основного боргу в сумі 10121 грн 69 к. права позивача не були порушені;

- основний борг в сумі 11220 грн 91 к. відповідач сплатив в ході розгляду справи судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, у п. 3.12, 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, платіжним дорученням № 1488 від 19.07.2021 частина суми основного боргу в розмірі 11220 грн 91 к., що заявлена до стягнення і становить частину предмета даного позову (основний борг) сплачена відповідачем на користь позивача.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (п. 3 ст. 231 ГПК України).

Враховуючи наведене, провадження у справі, в частині стягнення основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Решта заявленої до стягнення суми основного боргу, що становить 115601 грн 89 к. документально підтверджена та обґрунтована. Тому в частині стягнення основного боргу в сумі 115601 грн 89 к. позов підлягає задоволенню.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу відповідачем своєчасно не сплачена, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею).

З огляду на положення ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII від 09.11.2017 до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

17.03.2020 прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 530-ІХ (який набрав чинності 17.03.2020).

Відповідно до п. п. 4 п. 3 Перехідних положень Закону України № 530-ІХ на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі регіони) карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 641 (зі змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020) вирішено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 19 грудня 2020 року на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 20 травня 2020 року №392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 611 до постанови Кабінету Міністрів від 09 грудня 2020 року №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України продовжено до 31 серпня 2021 року дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами), від 20 травня 2020 року №392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 (зі змінами) та від 22 липня 2020 року №641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами).

Враховуючи те, що послуга з постачання газу є житлово-комунальною послугою, а в період, за який позивач нарахував пеню та штраф, на території України діяв карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 641 від 22.07.2020 та № 760 від 26.08.2020, з огляду на норму, передбачену п. п. 4 п. 3 Перехідних положень Закону України № 530-ІХ, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу не підлягають задоволенню, оскільки за вказаний період забороняється нарахування пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Що стосується нарахування 3 % річних суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому, суд, перевіривши розрахунок 3 % річних визнає його обґрунтованим та арифметично вірним. Отже, 3 % річних в сумі 888 грн 49 к. підлягає стягненню з відповідача.

Висновок суду.
В контексті наведеного позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір в сумі 1747 грн 36 к. (сума пропорційна розміру задоволених позовних вимог) слід покласти на відповідача, 600 грн 01 к. - залишити за позивачем (сума пропорційно розміру заявлених вимог, в задоволенні яких відмовлено).

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач має право на повернення сплаченого судового збору в сумі 168 грн 31 к. (сума пропорційна розміру вимог, провадження щодо яких закрито), враховуючи факт закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, в порядку встановленому п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення заборгованості в сумі 167711 грн 77 к., з яких 136944 грн 49 к. - основний борг, 4217 грн 58 к. - пеня, 888 грн 49 к. - 3 % річних, 25661 грн 21 к. - штраф - задоволити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" ( вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, офіс 311, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 34933742) борг в сумі 116490 (сто шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто) грн 38 к. заборгованості, з яких: 115601 (сто п`ятнадцять тисяч шістсот одна) грн 89 к. основної заборгованості , 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн 49 к. 3 % річних та 1747 (одна тисяча сімсот сорок сім) грн 36 к. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 40000 (сорок тисяч) грн 48 к., з яких: 10121 (десять тисяч сто двадцять одна) грн 69 к. основної заборгованості, 4217 (чотири тисячі двісті сімнадцять) грн 58 к. пені, 25661 (двадцять п`ять тисяч шістсот шістдесят одна) грн 21 к. штрафу - відмовити.

В частині стягнення 11220 (одинадцять тисяч двісті двадцять) грн 91 к. - провадження у справі закрити.

Судовий збір в сумі 600 (шістсот) грн 01 к. - залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02.08.2021

Суддя Т. В. Стефанів