номер провадження справи 34/95/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 Справа № 908/1738/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/1738/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ідентифікаційний код юридичної особи 30115243 (03117, м. Київ, пр. Перемоги, буд 65)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ідентифікаційний код юридичної особи 13490997 (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-а)

про стягнення 56096 грн 60 коп.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про стягнення 49127 грн 98 коп. страхового відшкодування, 3373 грн 80 коп. пені, 782 грн 88 коп. 3% річних, 2811 грн 94 коп. інфляційних втрат та 2270 грн 00 коп. судового збору.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 993, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2021, справу 908/1738/21 визначено для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.06.2021 у справі № 908/1738/21 позовна заява прийнята судом до розгляду. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач та відповідач отримали вказану копію ухвали суду 22.06.2021 та 17.06.2021, відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відповідачем відзив суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

03.04.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (ЄВРОКАСКО 5 зірок) № FO-00356879, за яким застрахований транспортний засіб BMW 535 D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на випадок у т.ч. ДТП.

Строк дії цього договору встановлено з 05.04.2019 по 04.04.2020.

Водій ОСОБА_2 21.02.2020 о 13:30 год. у м. Львові, що по вул. Городоцькій, 214, керуючи автомобілем марки Nissan X-trail, д.н.з. НОМЕР_2 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю BMW 535 D, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків, чим порушив п. 10.3 ПДР України.

Вказане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 194191.

Вищевказані обставини встановлені постановою Франківського районного суду м. Львова від 20.05.2020, згідно з якою, в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вина його доведена зібраними по справі матеріалами. На підставаі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності, провадження у справі закрито.

24.02.2020 страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 24.02.2020 зафіксовано характер пошкодження застрахованого транспортного засобу.

27.02.2020 ОСОБА_1 складено заяву на виплату страхового відшкодування з перерахуванням на СТО ТОВ «Арія Моторс».

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У ст. 9 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР Про страхування визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За договором добровільного страхування транспортного засобу № FO-00356879 страхова сума складає 750 000 грн, франшиза за ризиком ДТП не передбачена.

Страховим актом № 05227/56/920 від 05.03.2020 позивач визначив до виплати одержувачу страхового відшкодування ТОВ «Арія Моторс» страхове відшкодування за вищевказаними договором, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування та рахунку СТО від 21.02.2020, в сумі 49127 грн 98 коп. (вартість робіт 20915 грн 40 коп., вартість матеріалів 6120 грн 00 коп., вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту 22092 грн 58 коп.).

Платіжним дорученням № 85071 від 06.03.2020 позивач перерахував суму страхового відшкодування в розмірі 49127 грн 98 коп. на рахунок ТОВ «Арія Моторс».

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР Про страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 20.05.2020 встановлена вина ОСОБА_2 при ДТП, що сталося 21.02.2020 о 13:30 год. у м. Львові, що по вул. Городоцькій, 214.

На момент ДТП 21.02.2020 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Nissan X-trail, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована полісом АО3858304 Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (відповідач у справі).

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 даного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом АО 003858304 Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду майну в розмірі 100000,00 грн., франшиза не передбачена.

Позивач звернувся до відповідача з заявою вих. № 00581/9220 від 16.03.2020 про виплату страхового відшкодування в розмірі 49127 грн 98 коп.

Заява отримана відповідачем, що підтверджується відповіддю на заяву, згідно з якою, відповідач посилається на відшкодування шкоди саме винною особою.

У зв`язку з невиплатою страхового відшкодування, позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 49127 грн 98 коп. страхового відшкодування, 3373 грн 80 коп. пені, 782 грн 88 коп. 3% річних, 2811 грн 94 коп. інфляційних втрат.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та виникли у зв`язку із стягненням страхового відшкодування.

Відповідач отримав заяву від 16.03.2020 позивача про виплату страхового відшкодування, що підтверджується відповіддю відповідача вих. № 1059 від 16.11.2020, однак безпідставно відмовив у її задоволенні, оскільки вина водія застрахованого за полісом встановлена постановою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Наданими у справу доказами підтверджується, що відповідач є страховиком за полісом АО003858304, який на момент ДТП 21.02.2020 був діючим, а вина водія застрахованого за цим полісом транспортного засобу встановлена постановою суду. Факт виплати позивачем страхового відшкодування за заявою страхувальника в розмірі 49127 грн 98 коп. підтверджується матеріалами справи. Страхове відшкодування заявлено в межах ліміту відповідальності страховика відповідача. Полісом відповідача франшиза не передбачена.

Відповідач не надав суду доказів виплати страхового відшкодування позивачу або обґрунтованих заперечень проти позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно пред`явив до стягнення з відповідача страхове відшкодування в розмірі 49127 грн 98 коп.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 49127 грн 98 коп. підлягають задоволенню.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За прострочення виплати страхового відшкодування позивач нарахував пеню на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 19.11.2020 (після дати отримання відмови у відшкодуванні від 16.11.2020) по 31.05.2021 в сумі 3373 грн 80 коп.

Суд, за допомогою ІПС «Законодавство», здійснив перерахунок пені в межах заявлених позовних вимог та визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3373 грн 80 коп. пені.

Також, позивач нарахував 3% річних за період з 19.11.2020 (після дати отримання відмови у відшкодуванні від 16.11.2020) по 31.05.2021 в сумі 782 грн 88 коп. та інфляційні втрати за період з грудня 2020 по квітень 2021 в сумі 2811 грн 94 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 511 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Враховуючи те, що за полісом АО003858304 у відповідача є обов`язок виплатити страхове відшкодування страхувальнику або іншій особі, яка має право на отримання такого відшкодування, в даному випадку це позивач, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, який набув право вимоги щодо виплати йому страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Суд здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою ІПС «Законодавство» та визнав правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 782 грн 88 коп. 3% річних та 2811 грн 94 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за позовом у сумі 2270 грн. 00 коп. відносяться на відповідача.

Керуючись 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, ідентифікаційний код юридичної особи 13490997 (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-а) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ідентифікаційний код юридичної особи 30115243 (03117, м. Київ, пр. Перемоги, буд 65) 49127 (сорок дев`ять тисяч сто двадцять сім) грн 98 коп. страхового відшкодування, 3 373 (три тисячі триста сімдесят сім) грн 80 коп. пені, 782 (сімсот вісімдесят дві) грн 88 коп. 3% річних, 2811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) грн 94 коп. інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 05.08.2021.

Суддя А.О. Науменко