РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2021Справа № 910/7752/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 3" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське енерго-будівельне управління"

про стягнення 64 366,35 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня № 3" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач, Підприємство) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське енерго-будівельне управління" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 64 366,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з листом від 19.01.2018 року № 070-5-18/168 Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо направлення позивачу для ознайомлення аудиторського звіту та листа від 11.06.2018 року № 070-5-18/1222 про опрацювання документів щодо усунення порушень, а також листа Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" від 06.06.2018 року № 070-01/420 щодо опрацювання матеріалів виявлено та встановлено, що відповідачем завищено вартість та обсяги виконаних ремонтно-будівельних робіт за договором від 29.11.2016 року № 422 на суму 64 366,35 грн. Відтак, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором на виконання ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту від 29.10.2016 № 422, Товариством з обмеженою відповідальністю "Київське енерго-будівельне управління" було завищено вартість та обсяги виконаних ремонтно-будівельних робіт на суму 64 366,35 грн., яку відповідач у добровільному порядку не повернув.

Крім того, у позовній заяві Підприємство просило суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано Підприємству строк для усунення недоліків.

31.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Підприємства від 27.05.2021 року № 1594 про усунення недоліків.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2021 року відкрито провадження у справі № 910/7752/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Крім того, цією ухвалою Підприємству відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 04.06.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/7752/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03680, місто Київ, провулок Радищева, будинок 6, що підтверджується поштовим повідомленням з трек-номером 849.

Проте, зазначене відправлення з трек-номером 849 вручене відповідачу не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 04.06.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 року між Підприємством (замовник) та Товариством (генпідрядник) було укладено договір на виконання ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту № 422 (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а генпідрядник у межах договірної ціни виконує на власний ризик та власними матеріалами і обладнанням роботи власними або, після погодження із замовником, залученими силами та засобами всі передбачені Договором роботи на об`єкті: ДСТУ Б.Д.1.1 - 1:2013 - "Капітальний ремонт приміщень приймального відділення Київської міської клінічної лікарні № 3 по вул. Петра Запорожця, 26"; ДК 021:2015 - код 45453000 - 7 Капітальний ремонт і реставрація (далі - роботи), забезпечує необхідну якість робіт відповідно до ДБН, ДСТУ, БН і П та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені цим Договором строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження приймальних комісій та дефекти, допущені з його вини, протягом гарантійного строку експлуатації Об`єкту, а замовник зобов`язується передати генпідряднику фронт робіт, затверджену кошторисну документацію, прийняти та оплатити роботи.

Вказаний Договір, а також Додаткова угода від 28.12.2016 року № 1 до нього, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток означених юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1.2 Договору роботи виконуються в інтересах та на замовлення замовника.

Обсяги робіт з капітального ремонту можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків шляхом укладання додаткової угоди до цього Договору (пункт 1.3 Договору).

Умовами пункту 1.4 цього правочину встановлено, що здача та приймання виконаних генпідрядником робіт здійснюється за письмовим повідомленням генпідрядника уповноваженою особою, або комісією замовника.

Згідно з пунктом 2.1 Договору договірна ціна за цим Договором є твердою, визначена відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві та складає: 1 358 500,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 226 416,67 грн. та включає в себе витрати генпідрядника на необхідні матеріали та вартість власне виконання робіт.

Судом також встановлено, що у Додатковій угоді від 28.12.2016 року № 1 до Договору сторони погодили зменшення вартості робіт за цим Договором на 37 316,30 грн. та встановили вартість робіт за цим правочином на рівні 1 321 183,70 грн.

Відповідно до пункту 2.2 Договору на виконання всіх робіт, що є предметом цього Договору, генпідрядником (якщо інше не встановлено сторонами) складається кошторисна документація, яка є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 3.2 вказаного правочину розрахунки за виконані роботи за цим Договором здійснюються протягом 30-ти робочих днів після підписання Актів виконаних робіт по формі КБ-2в та довідки вартості виконаних робіт форми КБ-3 генпідрядником та замовником та виконавчої документації, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок генпідрядника.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що остаточні розрахунки за цим договором здійснюються за умови виконання генпідрядником всіх без виключень умов цього Договору (надання документів, усунення недоліків, прибирання об`єкту відповідно до 9.4.31 цього Договору тощо).

За змістом пункту 3.4 Договору для оплати виконаних робіт генпідрядник передає замовнику:

акт приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, підписаний уповноваженими представниками сторін;

довідку про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, підписану уповноваженими представниками сторін;

акт прихованих робіт, підписаний уповноваженими представниками сторін;

податкову накладну;

виконавчу документацію.

Пунктом 7.2 наведеної угоди передбачено, що з метою контролю за відповідністю робіт та матеріальних ресурсів установленим вимогам, замовник забезпечує здійснення технічного нагляду за будівництвом у порядку, встановленому законодавством.

За змістом пункту 7.5 Договору, з метою контролю за відповідністю будівельно-монтажних робіт кошторисній документації, замовник забезпечує здійснення технічного нагляду протягом усього періоду виконання робіт.

Відповідно до пункту 7.9 означеного правочину, у разі виявлення замовником (службою технічного чи авторського нагляду) невідповідності виконаних робіт генпідрядником установленим вимогам, генпідрядник негайно виправляє за власні кошти допущені недоліки, про що повідомляє замовника.

У разі виявлення невідповідності ресурсів, постачання яких забезпечує генпідрядник для виконання робіт встановленим вимогам, генпідрядник зобов`язаний негайно провести їх заміну за власні кошти. Роботи, виконані з використанням матеріальних ресурсів, що не відповідають установленим вимогам, замовником не оплачуються, а оплачені такі роботи підлягають до повернення коштів (пункти 7.10, 7.11 Договору).

Пунктом 9.4 Договору передбачено, що генпідрядник зобов`язаний:

у випадках, встановлених цим Договором, своєчасно усувати виявлені недоліки та дефекти (пункт 9.4.2);

виконати з використанням власних ресурсів та у встановлені цим Договором строки роботи відповідно до кошторисної документації (пункт 9.4.4);

своєчасно усувати недоліки робіт, допущені з вини генпідрядника (пункт 9.4.15);

відшкодувати відповідно до законодавства та цього Договору завдані замовнику збитки (пункт 9.4.16);

здійснити роботу своєчасно, якісно у відповідності до узгодженого кошторису; не пізніше 20-го числа поточного місяця передавати замовнику Акти виконаних робіт форми КБ-2в та довідку вартості виконаних робіт форми КБ-3, погоджені технаглядом (пункт 9.4.18);

при виявленні недоліків (недоробки, дефекти) виконаних генпідрядником робіт, останній усуває їх за власний рахунок у термін, погоджений із замовником (пункт 9.4.30).

Відповідно до умов пункту 10.7 Договору виконання зобов`язання за цим Договором забезпечується штрафною неустойкою, передбаченою ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, а саме: за невиконання умов цього Договору на генпідрядника покладається штраф у розмірі 25 % від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У позовній заяві Підприємство вказувало про те, що згідно з листом від 19.01.2018 року № 070-5-18/168 Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо направлення позивачу для ознайомлення аудиторського звіту та листа від 11.06.2018 року № 070-5-18/1222 про опрацювання документів щодо усунення порушень, а також листа Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" від 06.06.2018 року № 070-01/420 щодо опрацювання матеріалів виявлено та встановлено, що відповідачем завищено вартість та обсяги виконаних ремонтно-будівельних робіт за договором від 29.11.2016 року № 422 на суму 64 366,35 грн. Крім того, Підприємство вказувало на те, що воно направило відповідачу претензію від 27.07.2018 року №1375 разом з копіями листів (від 19.01.2018 року № 070-5-18/168, від 11.06.2018 року № 070-5-18/1222, від 06.06.2018 року № 070-01/420) та актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 року по 27.07.2018 року.

Проте, відповідач вказані вимоги позивача залишив без відповіді та задоволення.

Враховуючи вищевикладене, Підприємство звернулося до суду із позовом про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 64 366,35 грн., що виникла внаслідок завищення вартості та обсягів ремонтно-будівельних робіт за Договором.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 Цивільного кодексу України).

Згідно із частинами 1, 3 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України унормовано, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Статтею 852 Цивільного кодексу України визначено, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з частинами 1-3 статті 858 Цивільного кодексу України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами Договору Товариством були виконані передбачені цією угодою роботи, що підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи копіями Актів № 1, № 1/1 та № 1/2 форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 1 321 183,70 грн.

Виконані відповідачем роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року були прийняті Підприємством без жодних зауважень щодо якості та обсягу робіт.

Крім того, у матеріалах справи наявна копія підписаної уповноваженими представниками сторін на скріпленої печатками цих суб`єктів господарювання довідки форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року на суму 1 321 183,70 грн.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частини 2, 3 статті 632 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що вартість робіт за Договором була погоджена за взаємною згодою сторін, відображена у цьому правочині (з урахуванням Додаткової угоди до нього від 28.12.2016 року № 1), та вказана у кошторисі до Договору.

При цьому, доказів повідомлення позивачем Товариства під час приймання виконаних підрядних робіт за актом форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 1 321 183,70 грн. та в подальшому (до проведеної перевірки) про будь-які виявлені недоліки робіт, складання акту про виявлені недоліки, суду не надано.

Згідно з положеннями статей 632, 638 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 180, частини 2 статті 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору та встановлюється виключно за домовленістю сторін, тому ціна робіт за договором як істотна умова договору не може бути змінена в односторонньому порядку.

Враховуючи належне та повне виконання відповідачем договірних зобов`язань, що об`єктивно підтверджується актами форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 1 321 183,70 грн., а також беручи до уваги положення частини 3 статті 632 Цивільного кодексу України, посилання позивача на висновки перевірки вартості виконаних обсягів робіт, лист Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.06.2018 року № 070-5-18/1222 та лист Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" від 06.06.2018 року № 070-01/420 як доказ неналежного виконання Товариством своїх зобов`язань за Договором є необґрунтованими.

Слід також зазначити наступне.

Відповідно до Положення про Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 18.09.2014 року № 151/151 (у редакції на час проведення відповідної перевірки) (далі - Положення), Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підзвітним та підконтрольним Київському міському голові та Київській міській раді.

Пунктом 1.8 Положення встановлено, що Департамент діє в інтересах територіальної громади міста в особі Київської міської ради та не підміняє контрольних функцій будь-яких державних органів.

Департаменту підпорядковується Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" (пункт 1.11 Положення).

Відповідно до пункту 2.1 Положення основним завданням Департаменту є надання незалежних висновків та рекомендацій за результатами здійснення контролю за ефективністю діяльності та дотриманням законодавства структурними підрозділами Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підприємствами, установами та організаціями комунальної форми власності територіальної громади міста Києва та районів міста Києва, іншими суб`єктами в частині використання ними відповідних комунальних ресурсів (майна, коштів та іншої комунальної власності), спрямованих на забезпечення ефективного і результативного управління комунальними ресурсами.

Внутрішній аудит як система контролю за діяльністю підконтрольних суб`єктів створюється з метою ефективної оцінки та вдосконалення системи внутрішнього контролю та управління ризиками.

Отже, з урахуванням наведеного, Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проводить виключно внутрішній аудит підконтрольних суб`єктів, у тому числі позивача, для ефективного управління комунальними ресурсами, є органом оперативного контролю та не підміняє контрольних функцій будь-яких державних органів.

Таким чином, суд вважає, що обставини, які встановлені Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" під час проведення перевірки не можуть впливати на умови договірних відносин між позивачем та відповідачем, а тим більше їх змінювати, та не можуть беззаперечно свідчити про наявність у діях відповідача порушень щодо завищення вартості та обсягів робіт.

Крім того, встановлені Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" факти щодо господарської діяльності позивача підлягають доказуванню Підприємством та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, лист від 19.01.2018 року № 070-5-18/168 Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо направлення позивачу для ознайомлення аудиторського звіту та лист від 11.06.2018 року № 070-5-18/1222 про опрацювання документів щодо усунення порушень, а також лист Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" від 06.06.2018 року № 070-01/420 не є підставою для стягнення з Товариства визначеної у вказаних документах суми та не звільняють позивача від процесуального обов`язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

У той же час позивачем не надано первинних документів на підтвердження завищення вартості робіт за договором на виконання ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту від 29.11.2016 року № 422 на суму 64 366,35 грн.

Враховуючи те, що під час розгляді цієї справи позивачем не було доведено, а судом - не встановлено факту завищення Товариством вартості виконаних робіт за укладеним між сторонами Договором, посилання Підприємства на положення пункту 7.11, а також пункту 10.7 Договору також визнаються судом безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що у контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки", заявлена до стягнення з відповідача сума не може бути кваліфікована збитками у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України та статті 225 Господарського кодексу України. Щодо посилання позивача на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що зобов`язання відповідача виконати роботи, а позивача - оплатити вартість таких робіт мають договірний характер, що відповідно унеможливлює застосування до спірних правовідносин приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи позивача не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27 жовтня 1993 року (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 року (пункт 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 3" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське енерго-будівельне управління" про стягнення 64 366,35 грн. за договором від 29.11.2016 року № 422 внаслідок завищення вартості та обсягів ремонтно-будівельних робіт.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача компенсації останньому не підлягають та залишаються за Підприємством.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 05.08.2021 року.

Суддя В.С. Ломака