РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2021Справа № 910/6480/21

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форм Сервісес" (03179, м. Київ, Брест-Литовське шосе, будинок 8 А; ідентифікаційний код: 33601363)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Груп" (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, будинок 50; ідентифікаційний код: 38545005)

про стягнення 53 600, 90 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Форм Сервісес" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Груп" про стягнення заборгованості в розмірі 53 600, 90 грн, яка виникла у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди № 44 від 20.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

28.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову, оскільки заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову.

28.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форм Сервісес" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігма Груп" (орендар) укладено договір оренди № 44, умовами якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове володіння та користування (оперативну оренду) рухоме майно - стінова опалубка Manto (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.2 договору встановлено, що найменування складових частин та вартість обладнання, що передається в оренду, зазначено в специфікаціях та в актах прийому-передачі обладнання до цього договору. Технічний стан обладнання, яке передається в оренду, зазначається в актах прийому-передачі обладнання. Специфікації і акти приймання-передачі є невід`ємними частинами цього договору.

Передача-приймання обладнання в оренду від орендодавця до орендаря здійснюється уповноваженими представниками сторін згідно з актом прийому-передачі обладнання в оренду та з оренди на складі орендодавця за адресою: Київська обл., с. Святопетрівське, вул. Індустріальна, 29 (п. 2.1. договору)

Пунктом 2.2 договору передбачено, що обладнання вважається переданим орендодавцем та прийнятим орендарем з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що орендар здійснює оплату за оренду обладнання за весь час фактичного знаходження обладнання у орендаря, починаючи з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання орендодавцю згідно з умовами цього договору, у т.ч. після закінчення терміну дії договору та/або оренди, якщо це не пов`язано із діями орендодавця, чи після закінчення строку, коли обладнання мало бути повернуто орендодавцю у визначений сторонами строк.

Загальна вартість обладнання (згідно Специфікаціїї) яке передається в оренду за цим договором складає: комплект № 1 стінова опалубка Manto - 10 781 004, 00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 1 796 834, 00 грн. (п. 5.2. договору).

Вартість оренди обладнання за 1 добу (тариф за добу), зазначається без ПДВ та складає: комплект № 1 стінова опалубка Manto - 6 873, 75 грн та додатково сплачується ПДВ в розмірі 20 % - 1 374, 75 грн. (п. 5.3. договору).

Відповідно до пункту 5.8 договору орендна плата сплачується шляхом передплати в безготівковому порядку за перші 30 календарних днів оренди обладнання на поточний рахунок орендодавця на підставі наданого орендодавцем рахунку-фактури протягом 3 робочих днів з дати отримання від орендодавця рахунку-фактури на оплату. За кожний наступний строк оренди обладнання орендар здійснює передоплату за 5 робочих днів до настання цього чергового строку оренди обладнання на підставі наданого орендодавцем рахунку-фактури протягом 3 робочих днів з дати отримання від орендодавця рахунку- фактури на оплату, але не пізніше дня початку наступного чергового строку оренди.

Договір вступає в силу з моменту підписання його уповноваженими особами сторін і посвідчення печатками сторін і діє до повного виконання зобов`язань сторонами по цьому договору (п. 3.1. договору).

Також суд зазначає, що у зв`язку із частковим поверненням обладнання з оренди між сторонами укладалися додаткова угода № 1 від 11.01.2021, № 2 від 27.01.2021, якими відповідно зменшувалося кількість обладнання та відповідно його вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним на виконання умов договору було виставлену відповідачу акти виконаних робіт та рахунки на оплату на загальну суму 432 759, 90 грн.

Проте, всупереч взятих на себе зобов`язань за договорами відповідач оплатив послуги з оренди обладнання частково, лише на суму 379 159,00 грн, у зв`язку з чим станом на 16.04.2021 заборгованість у відповідача перед позивачем становить 53 600, 90 грн.

Крім того, позивач у своєму позові зазначає, що надані до матеріалів справи акти наданих послуг зі сторони відповідача є не підписаними, однак у відповідності до п. 5.18 договору такі акти вважаються підписаними, а послуга прийнятою без зауважень та претензій.

Також позивач звертає увагу суду, що позивачем неодноразово надавались відповідачу акти приймання-передачі обладнання з оренди для підписання представнику відповідача, а тому числі супровідним листом вих. № 11 від 07.04.2021 року з проханням підписати та повернути підписані примірники актів наданих послуг та актів прийому-передачі обладнання з оренди, однак відповідачем таких дій вчинено не було.

З поміж викладеного позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем також не відшкодовано суми витрат по відновленню (ремонту) пошкодженого обладнання як це передбачається п. 5.12 та п. 7.7. договору.

Відповідач заперечуючи щодо задоволення позову зазначає, що п. 5.12 договору передбачається відшкодування витрат понесених орендодавцем під час дії договору оренди внаслідок втрати та/або пошкодження обладнання, якщо це було пов`язано з винними діями орендаря.

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що всупереч п. 7.5.- 7.6. договору жодних актів огляду технічного стану обладнання не складалося, а відтак винні дії відповідача не доведено.

Також, відповідач вказує, що позивачем на власний розсуд визначалася вартість витрат на відшкодування, а саме: під час прийому-передачі обладнання з оренди відповідно до акту від 11.01.2021 позивач визначив, що вартість відшкодування за пошкоджене обладнання та послуги з чищення складає 22 185, 30 грн; відповідно до акту прийому-передачі обладнання з оренди від 27.01.2021 року позивач оцінив вартість відшкодування за пошкоджене обладнання та послуги з чищення складає 21 309,00 грн; відповідно до акту прийому - передачі обладнання з оренди від 01.02.2021 року вартість відшкодування за пошкоджене обладнання та послуги з чищення складає 57 351,50 грн.

Відтак відповідач зазначає, що загальна сума відшкодування витрат за пошкоджене обладнання та послуги з чищення в розмірі 100 845,80 грн. була визначена позивачем на власний розсуд та не підтверджена жодним належним доказом.

З поміж викладеного відповідач звертає увагу, що у відповідності до п. 7.7. договору ступінь пошкодження обладнання визначається Методикою визначення ступеня виявлення дефектів використання обладнання під час його приймання з оренди, яку закріплено додатком № 3 до договору оренди та яку в свою чергу позивачем не надано до матеріалів справи підписаною та погодженою сторонами по договору, а тому порядок визначення розміру відшкодування за пошкоджене обладнання та послуг з чищення позивачем не доведено належними та допустимими доказами.

Підсумовуючи зазначене вище, відповідач зазначає, що ним було здійснено оплату наданих позивачем послуг належним чином, а тому заборгованість перед позивачем відсутня.

Із поданої позивачем відповіді на відзив вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що вартість відшкодування пошкодження обладнання визначена позивачем вірно, а додаток № 3 до договору - "Критерії рівня зносу та пошкодження обладнання" не підписуються сторонами, а лише додаються до договору та несуть інформативний характер щодо критеріїв відшкодування завданої шкоди обладнанню та відповідно надавалися відповідачу під час укладання договору, що підтверджується переліком додатків в договорі, який підписаний та скріплений печатками сторонами.

Також позивач звертає увагу суду, що відповідач неодноразово ухилявся від підписання актів приймання-передачі обладнання з оренди у зв`язку з чим позивач був вимушений підписати такі акти лише зі своєї сторони.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного договору № 44 від 20.11.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до акту прийому-передачі обладнання в оренду від 16.12.2020 позивачем було передано відповідачу в користування комплект № 1 стінова опалубка Manto, найменування складових частин та вартість яких зазначено в Специфікації, а саме на суму 10 781 004, 00 грн.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що обладнання вважається переданим орендодавцем та прийнято орендарем з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду уповноваженими представниками.

Суд вказує, що зазначений акт підписаний уповноваженими представниками сторін, чиї підписи скріплені печатками відповідних товариств, а відтак у зв`язку із передачею позивачем орендованого майна відповідачу у останнього виник обов`язок здійснювати оплату за користуванням вказаним обладнанням у відповідності до п. 5.1. договору, а саме з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду.

Окрім орендної плати п. 5.5. договору передбачено гарантійний платіж в розмірі 247 500, 00 грн, який відповідачем було сплачено як грошовий залог на випадок зіпсування або втрати обладнання, або несвоєчасної оплати орендних платежів згідно платіжного доручення № 1138 від 14.12.2020.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору, за користуванням орендним обладнанням виставляв відповідачу наступні акти здачі - прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000465 від 29.12.2020 на суму 115 479, 00 грн (14 діб); № ОУ-0000478 від 31.12.2020 на суму 16 497, 00 грн ( 2 доби); № ОУ-0000010 від 11.01.2021 на суму 82 485, 00 грн (10 діб); № ОУ-0000023 від 26.01.2021 на суму 84 412, 80 грн ( 16 діб); № ОУ-0000024 від 31.01.2021 на суму 15 553, 80 грн (5 діб); № ОУ -0000028 від 31.01.2021 на суму 10 000, 00 грн за послуги інженера з монтажу опалубки.

Суд звертає увагу, що зазначені акти підписані лише зі сторони орендодавця-позивача.

Водночас згідно п. 5.17 договору саме на орендаря покладений обов`язок не пізніше кожного останнього числа місяця, в якому були надані послуги по оренді обладнання отримувати у орендодавця відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг) в двох примірниках.

Також даним пунктом закріплено, що орендодавець на свій розсуд може направити орендарю поштою чи кур`єром оригінал акту здачі-прийняття (надання послуг).

Вимогами п. 5.18. договору встановлено, що орендар зобов`язаний підписати та повернути орендодавцю один підписаний примірник (оригінал) акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до 5-го числа місяця, наступного за звітним.

У випадку неповернення (несвоєчасного повернення) підписаного акту здачі- прийняття робіт (надання послуг) і відсутності письмової мотивованої відмови орендаря від підписання нього акту, такий акт вважається визнаним орендарем, а послуга вважається прийнятою без будь-яких зауважень та претензій в повному обсязі (на вказану в акті суму).

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи те, що саме на відповідача умовами договору покладено обов`язок на отримання у позивача актів здачі - прийняття виконаних робіт та враховуючи положення п. 5.18 договору, суд погоджується з твердженнями позивача, що зазначені вище акти є фактично визнані орендарем в силу умов договору, а послуги на загальну суму 324 427, 60 грн відповідно прийняті в зазначених об`ємах, якості та кількості без будь яких зауважень відповідачем.

Разом з тим, доводи відповідача щодо неотримання актів від позивача також спростовуються вищевикладеним.

Що стосується виставлених позивачем рахунків-фактур за відшкодування витрат, пошкоджень, чищення суд зазначає наступне.

11.01.2021 відповідно до акту прийому-передачі обладнання з оренди відповідачем було повернуто позивачу обладнання з оренди у кількості 31 найменування.

Пунктом 2 даного акту закріплено, що сторони дійшли згоди, що загальна договірна вартість відшкодування за пошкоджене та послуги чищення обладнання згідно рахунку-фактури № СФ-00000015 від 11.01.2021 складає 22 185, 30 грн (разом з ПДВ).

Позивачем відповідно було виставлено відповідачу рахунок-фактура № СФ-00000015 від 11.01.2021 на суму 22 185, 30 грн.

27.01.2021 відповідно до акту прийому-передачі обладнання з оренди відповідачем було повернуто позивачу обладнання з оренди у кількості 30 найменувань.

Пунктом 2 даного акту закріплено, що сторони дійшли згоди, що загальна договірна вартість відшкодування за пошкоджене та послуги чищення обладнання згідно рахунку-фактури № СФ-00000030 від 27.01.2021 складає 21 309, 00 грн (разом з ПДВ).

Позивачем відповідно було виставлено відповідачу рахунок-фактура № СФ-00000030 від 27.01.2021 на суму 21 309, 00 грн.

01.02.2021 відповідно до акту прийому-передачі обладнання з оренди відповідачем було повернуто позивачу обладнання з оренди у кількості 26 найменувань.

Пунктом 2 даного акту закріплено, що сторони дійшли згоди, що загальна договірна вартість відшкодування за пошкоджене та послуги чищення обладнання згідно рахунку-фактури № СФ-00000046 від 01.02.2021 складає 57 351, 50 грн (разом з ПДВ).

Позивачем відповідно було виставлено відповідачу рахунок-фактура № СФ-00000046 від 01.02.2021 на суму 57 351, 50 грн.

Пунктом 2 вказаних актів закріплено, що орендар підтверджує отримання від орендодавця рахунків фактур та відповідно зобов`язується їх оплатити протягом п`яти робочих днів.

Разом з тим, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача, що ним у позовній заяві у своєму детальному розрахунку суми боргу в п. 14 невірно зазначено суму по останньому акту від 01.02.2021, а саме замість суми відшкодування втрат, пошкодження та чищення 57 351, 50 грн позивачем зазначено 58 658, 00 грн у зв`язку з чим загальна сума наданих послуг згідно позовної заяви є меншою.

Суд дослідивши акти прийому-передачі обладнання з оренди від 11.01.2021, 27.01.2021 та 01.02.2021 зазначає, що останні знову ж таки підписані лише з боку позивача, а підпис відповідача відсутній.

Як вбачається із відзиву відповідач в обґрунтування своєї правомірності не підписання вказаних актів посилається на те, що відшкодування витрат щодо пошкодження/ втрати обладнання відповідно до п. 5.12 договору може бути лише якщо існують винні дії орендаря.

Крім того, відповідно до п. 7.4. - 7.6. в разі виявлення порушення технічного стану обладнання при огляді його технічного стану та встановлення факту несправності такі дані заносяться до відповідного акту огляду, за наслідками підписання якого сторони підписують акт прийому -передачі обладнання з оренди.

Проте відповідач звертає суду, що таких актів огляду технічного стану в матеріалах справи немає, а відтак відсутня вина відповідача щодо відшкодування витрат під час дії договору щодо орендованого обладнання.

Відповідно до п. 5.12. договору орендар зобов`язується протягом 5 робочих днів відшкодувати орендодавцю всі витрати, понесені орендодавцем під час дії цього Договору оренди внаслідок втрати та/або пошкодження обладнання, якщо це було пов`язано з винними діями орендаря, у т.ч. відшкодувати вартість пошкодженого, втраченого, неповерненого обладнання, сплатити пеню, штрафи, що виникли в зв`язку з несвоєчасною сплатою орендних та інших платежів, передбачених цим Договором.

Пунктом 6.3.8. договору встановлено, що орендар зобов`язаний в разі втрати, пошкодження або несвоєчасного повернення обладнання або його деталей, протягом 5 банківських днів відшкодувати його повну вартість, зазначену в Специфікації до цього договору та у відповідності з умовами договору.

Відповідно до п. 6.3.16. орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю протягом 5 банківських днів вартість поточного ремонту обладнання на підставі наданого рахунку та акту оцінки технічного стану обладнання, та/або акту прийому- передачі обладнання з оренди.

В разі виявлення слідів пошкоджень, поломок, забруднень обладнання, встановлення факту технічної несправності обладнання, його некомплектності (відсутності деталей) такі дані заносяться до акту огляду технічного стану обладнання (п. 7.5. Договору).

Згідно п. 7.7. договору, якщо при огляді технічного стану обладнання були зафіксовані обставини, викладені в п.7.5. договору, орендодавцем в акті прийому- передачі обладнання з оренди зазначається сума відшкодування витрат по відновленню (ремонту) пошкодженого обладнання, та /або сума відшкодування вартості обладнання та його деталей, втрачених/пошкоджених під час оренди. Сто відсотковому відшкодуванню вартості підлягає обладнання та його деталі, які за висновком технічних працівників (інженерів) орендодавця, не підлягають ремонту в зв`язку з високою ступеню пошкоджень, та які в подальшому не можуть бути предметом оренди за своїм призначенням.

З огляду на викладене вище, суд вважає за доцільне погодитися з відповідачем щодо відсутності актів огляду технічного стану обладнання як це передбачено п. 7.5. договору у випадку наявності відповідних пошкоджень.

Водночас, суд вказує, відповідно до п. 7.7. такі відомості (у разі їх наявності) підлягають внесенню в акт здачі-приймання обладнання з оренди.

Із наявних в матеріалах справи актів здачі-приймання обладнання з оренди можна встановити лише факт пошкодження окремих елементів орендованого обладнання, наприклад відповідно до акту від 11.01.2021 пошкоджено 1 М панель (щит) 330х240 та 2 М замок типовий (рихтуюча струбцина), однак неможливо встановити ступінь таких пошкоджень, як це передбачено додатком № 3 до договору «Критерії рівня зносу та пошкодження обладнання» (далі - Критерії).

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що позивачем до відповіді на відзив надано додаток № 3 до договору «Критерії рівня зносу та пошкодження обладнання» і він не містить місця для підпису сторін та відповідно несе інформаційний характер щодо критеріїв відшкодування завданої шкоду обладнанню та відповідно при підписанні договору був також погоджений та прийнятий у якості невід`ємного додатку при підписанні договору оренди № 44 від 20.11.2020 сторонами, а тому доводи відповідача в цій частині не беруться судом до уваги

Згідно вказаних Критеріїв розрізняються різні ступені пошкодження, а саме: А-справні, В-ремонт, В1-заміна та С-відшкодування вартості, а відтак знову ж таки не вбачається із наданих позивачем актів встановити ступені пошкодження елементів обладнання, а тому і правомірність здійснення нарахування позивачем сум за відшкодування втрат, пошкоджень, чищення, які зазначено у відповідних рахунках-фактурах та які на думку позивача повинні бути відшкодовані відповідачем.

Крім того, п. 5.13 договору закріплено, що по кожному платежу орендодавець зобов`язується підготувати рахунок-фактуру на оплату, в якому зазначається сума до сплати та своєчасно надати його орендарю шляхом направлення рахунку -фактури будь яким засобом зв`язку: поштою, кур`єром, електронною поштою, факсом та іншими особами.

Проте, із наданих позивачем рахунків-фактур вбачається, що останні включають вартість відшкодування витрат, пошкодження та чищення, у зв`язку з чим останні неможливо виокремити та встановити порядок та суми таких нарахувань.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порядку нарахування та походження сум за відшкодування, пошкодження та чищення орендованого обладнання, які зазначено в рахунку-фактурі № СФ-00000015 від 11.01.2021, № СФ-00000030 від 27.01.2021 та № СФ-00000046 від 01.02.2021 та в порядку як це передбачено п. 7.5. договору

Додатково суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 7.10 договору в разі незгоди представника орендаря підписати акт огляду технічного стану обладнання та/або акт прийому - передачі обладнання з оренди, орендодавець підписує акт огляду технічного стану обладнання та/або акт прийому - передачі обладнання з оренди одноособово або із залученням незалежної третьої сторони та робить в акті запис про відмову орендаря від підписання акту, однак вказаних дій з боку позивача вчинено не було.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом положень ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем на користь позивача на виконання умов договору № 44 від 20.11.2020 було сплачено 14.12.2020 - 372 979, 00 грн (трьома платіжними дорученнями за послуги інженера з монтажу опалубки - 10 000, 00 грн; за оренду опалубки - 115 479, 00 грн та залоговий платіж - 247 500, 00 грн) та 22.12.2020 - 6 180, 00 грн. (оплата за видатковою накладною № РН-0000012 від 22.12.2020), що в загальному становить 379 159, 00 грн, а з огляду на недоведеність належними та допустимими доказами правомірність нарахування та виставлення відповідачеві рахунків-фактур за відшкодування втрат, пошкодження та чищення на суму 100 845,80 грн суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 53 600, 90 грн не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Форм Сервісес" (03179, м. Київ, Брест-Литовське шосе, будинок 8 А; ідентифікаційний код: 33601363) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Груп" (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, будинок 50; ідентифікаційний код: 38545005) про стягнення 53 600, 90 грн - відмовити.

2. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 30.07.2021

Суддя Д.О. Баранов