ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2288/21

Господарський суд Київської області у складі судді Третьякової О.О., розглянувши матеріали заяви про забезпечення

позову Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» (03087, м.Київ, вул. Єреванська, буд.1)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Третьякова О.О.

встановив:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з наступними позовними вимогами: в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо Енерджи Дніпро» в розмірі 3390453,54 євро та 114719,95 грн перед Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «Укргазбанк» за Генеральним кредитним договором №114/2019/ДНОД-КБ-ГКД від 26.03.2019 та Кредитним договором про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії №2/18/к від 13.02.2018, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту - 1688280,19 євро, пені за несвоєчасне погашення процентів - 114719,95 грн, процентів від суми простроченої заборгованості за сумою кредиту (подія припинення), розрахованих за ставкою 100,01% річних у відповідності до вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та згідно з п.п. 5.5.1 Генерального кредитного договору №114/2019/ДНОД-КБ-ГКД від 26.03.2019 - 1702173,35 євро, звернути стягнення на належне ОСОБА_1 майно, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки №2/18/к/3-4 від 19.04. 2018, а саме:

- нерухоме майно - житловий будинок, житловою площею 72,9 кв.м., загальною площею 419,2 кв.м., який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :05:096:0070 за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1187, виданий 13.11.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куликовська Т.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.11.2019, номер запису про право власності 34128320, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49660431 від 13.11.2019, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №267800756 від 27.07.2021);

- нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер: :05:096:0070, площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1185, виданий 13.11.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куликовська Т.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.11.2019, номер запису про право власності 34127208, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49659211 від 13.11.2019, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №267800330 від 27.07.2021);

- нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер: :05:096:0069, площею 0,019 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та| належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1183, виданий 13.11.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куликовська Т.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.11.2019, номер запису про право власності 34126226, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49658140 від 13.11.2019, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №257801231 від 27.07.2021),

шляхом проведення прилюдних торгів під час примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рамках процедури виконавчого провадження з визначенням ринкової ціни предмета застави при його примусовому виконанні на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Біо Енерджи Дніпро» свого обов`язку щодо своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом за Кредитним договором про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії №2/18/к від 13.02.2018 та Генеральним кредитним договором №114/2019/ДНОД-КБ-ГКД від 26.03.2019, укладеними між Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Біо Енерджи Дніпро», виконання яких згідно з Договором іпотеки №2/18/к/3-4 від 19.04.2018 забезпечене вищевказаним нерухомим майном (житловим будинком та земельними ділянками), що належали ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» подало до суду заяву вих.№117/29741/2021 від 02.08.2021 (вх.суду №212/21 від 05.08.2021) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_1 майно, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки №2/18/к/3-4 від 19.04.2018, в межах розміру ціни позову.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що станом на дату подання позову та заяви про забезпечення позову, позичальник і відповідач не виконали та продовжують порушувати виконання умов кредитних договорів та своїх зобов`язань по погашенню кредиту та відсотків за користування ним, що відповідно може свідчити про продовження невиконання взятих на себе зобов`язань і в майбутньому. Водночас, позивач припускає, що відносно майна відповідача, можуть відбутись аналогічні негативні дії, як ті, що відбулись із майном - групи пов`язаних з відповідачем та позичальником осіб - ОСОБА_3 , яка виступає іпотекодавцем за Договором іпотеки №1/16/к/3-2 від 07.10.2016, укладеним в забезпечення виконання Товариством з обмежено відповідальністю «Альтернативні Енергоресурси» і Товариством з обмеженою відповідальністю «АПС Пауер Технолоджи» своїх зобов`язань за Генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016, укладеним з позивачем (таким майном є житловий будинок, літ. Я-7, загально площею 1774,0 кв.м., житловою площею 595,5 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 .) Позивач зазначає, що згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №267119722 від 22.07.2021 нібито за заявою іпотекодержателя (позивача), серія та номер 685, виданої 24.03.2021, 16.07.2021 року було припинено обтяження іпотекою нерухомого майна за реєстраційним номером 1; в цей же день без згоди позивача було протиправно змінено власника нерухомого майна - ОСОБА_3 на ОСОБА_4 ; проте згадуваної в Інформаційній довідці №267119722 від 22.07.2021 заяви про припинення обтяження серія та номер 685, виданої 24.03.2021 позивач не подавав. Такі обставини, на переконання позивача, свідчать про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, у зв`язку із чим позивач звернувся до правоохоронних органів, в підтвердження чого подає копію заяви про вчинення кримінального правопорушення №148/28587/2021 від 26.07.2021. Крім того, позивач наголошує на те, що стосовно юридичних осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «АПС Пауер Технолоджи» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативні Енергоресурси», що виступають поручителями Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо Енерджи Дніпро», майже одночасно ініційовано штучні справи про банкрутство, що вказує на недобросовісність боржників позивача, тобто, мають місце дії позичальника та поручителів, спрямовані на ухилення від виконання своїх зобов`язань, шляхом створення перешкод у реалізації прав позивача як їх кредитора. Позивач вважає, що вказані обставини свідчать, що до моменту ухвалення остаточного судового рішення по справі, майновий стан відповідача може погіршитися настільки, що зробить неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Розглянувши зазначену заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача і з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.

З системного аналізу норм ч.2 ст.136, п.4 ч.1 та ч.4 ст.139 Господарського процесуального кодексу України випливає, що забезпечення позову допускається виключно в разі наведення заявником обґрунтованих доводів необхідності та доцільності вжиття заходів та доведення, що їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно з ст.73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Жодною нормою Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості вжиття заходів забезпечення позову через побоювання позивача, не підкріплені жодними доказами, щодо ймовірної можливості ухилення відповідача від виконання рішення суду.

Заявник, всупереч наведеним нормам процесуального закону, у своїй заяві про забезпечення позову, не обґрунтував необхідність та доцільність вжиття заявленого заходу забезпечення позову.

Як вбачається з поданої Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «Укргазбанк» заяви, фактично необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана власними припущеннями позивача про наявність обставин, які можуть ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав, та можливість настання негативних наслідків, спричинених діями саме відповідача, які суттєво позначаться на інтересах кредитора.

Заявник не зазначає в заяві та не надає до неї відповідних доказів в підтвердження обставин, що свідчать про неправомірні дії, в тому числі наміри, відповідача щодо належного йому майна, що є предметом іпотеки, на який заявлено звернення стягнення, а також його взаємозв`язок з особами, пов`язаними з позичальником.

Саме лише посилання позивача в поданій ним заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань та судового рішення, а також існування загрози того, що в разі прийняття рішення судом його виконання буде неможливим, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Крім того судом враховано, що іпотека сама по собі є обтяженням нерухомого майна, яке не потребує додаткового забезпечення, зокрема шляхом накладення арешту на таке майно. Як вбачається з доданих позивачем до заяви про забезпечення позову копій Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна відповідача, обтяження за Договором іпотеки №2/18/к/3-4 від 19.04.2018 є діючими.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банком «Укргазбанк», суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить достатніх мотивів, посилань на докази та самих доказів, на підставі яких суд міг би визначити доцільність та необхідність забезпечення позову, а сам захід забезпечення позову не забезпечує збалансованості інтересів сторін та не відповідає вимогам процесуального законодавства щодо їх розумності, обґрунтованості та адекватності.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в Господарському процесуальному кодексу України, обов`язок заявника у заяві наводити обґрунтування доцільності та необхідності вжиття кожного конкретного заходу забезпечення позову відповідними обставинами та надавати докази, що підтверджують такі обставини. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом відмовити в задоволені заяви заявника про забезпечення позову.

За таких обставин господарський суд вважає, що підстави для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банка «Укргазбанк» про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.136-140, 234-236 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити Публічному акціонерному товариству Акціонерному Банку «Укргазбанк» у задоволенні заяви вих.№117/29741/2021 від 02.08.2021 (вх.суду №212/21 від 05.08.2021) про забезпечення позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили 09.08.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення.

Дата складення та підписання ухвали 09.08.2021.

Суддя О.О. Третьякова