РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.07.2021Справа № 910/21181/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, будинок 9; ідентифікаційний код: 33737695)

до 1. Чернігівської обласної державної адміністрації (14000, обл. Чернігівська, м. Чернігів, вул. Шевченка, будинок 7; ідентифікаційний код: 00022674)

2. Чернігівської міської ради (14000, обл. Чернігівська, м. Чернігів, вул. Магістратська, будинок 7; ідентифікаційний код: 34339125)

3. Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради (14005, обл. Чернігівська, м. Чернігів, пр-т Миру, будинок 44; ідентифікаційний код: 02006596)

4. Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради (14034, обл. Чернігівська, м. Чернігів, вул. 1-го Травня, будинок 168 Б; ідентифікаційний код: 14233274)

про стягнення 27 919 567, 20 грн,

Представники сторін:

від позивача: Гусак А.М.

від відповідача-1: Сокирко Н.В.

від відповідача-2: Малай А.В.

від відповідача-3: не з`явився

від відповідача-4: не з`явився

прокурор: Кузьміна К.Г

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" з позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівської міської ради, Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради та Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради про солідарне стягнення заборгованості за надання медичних послуг гемодіалізу в розмірі 27 919 567, 20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 10.02.2021.

04.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - 4, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

05.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява свідка ОСОБА_1

08.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

08.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - 3, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

09.02.2021 до Господарського суду міста Києва електронною поштою надійшла заява про вступ у справу Чернігівської обласної прокуратури.

09.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від відповідача-1.

10.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення позивача на заяву Чернігівської обласної прокуратури про вступ у справу та клопотання про продовження строку на подання відповідей на відзиви та відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засідання 10.02.2021 суд, розглянувши клопотання позивача про продовження строку на подання відповідей на відзиви, дійшов висновку його задовольнити та продовжити позивачу строк на подання останніх на 15 днів з відповідних дат їх отримання. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 10.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 17.03.2021.

12.02.2021 до Господарського суду міста Києва повторно надійшла заява про вступ у справу Чернігівської обласної прокуратури.

18.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли відповіді на запитання від відповідача-1.

23.02.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли відповіді на відзиви.

04.03.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзиви.

05.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла письмова відповідь позивача на запитання відповідачів.

17.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача-2 про продовження строків підготовчого провадження на 30 днів.

Суд, у підготовчому засіданні 17.03.2021, розглянувши заяву Чернігівської обласної прокуратури про вступ у справу, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін дійшов висновку відмовити у її задоволенні оскільки відповідно до ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у справу вступає прокурор, а не прокуратура, як юридична особа ( в даному випадку Чернігівська обласна прокуратура) як це зазначено в самій заяві заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 17.03.2021.

Також у підготовчому засіданні 17.03.2021 представник позивача надав суду клопотання про зобов`язання відповідачів надати письмовий документ, який підтверджує: зміну розпорядника цільових бюджетних коштів нижчого рівня для лікування хворих методом гемодіалізу з КНП "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради на КНП "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради, починаючи з 2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 31.03.2021.

25.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення відповідача-2.

26.03.2021 та 31.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Чернігівської обласної прокуратури про вступ у справу прокурора.

У підготовчому засіданні 31.03.2021 суд, розглянувши заяву Чернігівської обласної прокуратури про вступ у справу та заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку її задовольнити та допустити прокурора до участі у розгляді справи. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 31.03.2021.

Також у підготовчому засіданні 31.03.2021 представником позивача надано суду клопотання про колегіальний розгляд справи.

Суд, у підготовчому засіданні 31.03.2021, розглянувши клопотання позивача про колегіальний розгляд справи та заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 31.03.2021.

У підготовчому засіданні 31.03.2021 судом оголошено перерву до 14.04.2021.

У підготовчому засіданні 14.04.2021 cуд, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи та заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 14.04.2021.

Також, у даному засіданні розглянувши заяву позивача про залучення третіх осіб та заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку відмовити у задоволенні даної заяви, оскільки позивачем не доведено яким чином рішення у справі (у випадку задоволення позову) вплине на права та обов`язки вказаних осіб. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 14.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/21181/20 призначено на 19.05.2021.

17.05.2021 за вхідними номерами 01-37/37207/21 та 01-37/37206/21 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення щодо постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 910/11847/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 26.05.2021.

26.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача-4 про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалами Господарського суду міста Києва у судових засіданнях неодноразово оголошувались перерви з 26.05.2021 до 04.06.2021, з 04.06.2021 до 11.06.2021, з 11.06.2021 до 02.07.2021.

У судовому засіданні 02.07.2021 представником позивача була подана заява про вирішення питання про судові витрати після прийняття рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 09.07.2021.

06.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача-2 про долучення витягу від 05.07.2021.

У судовому засіданні 09.07.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача-2 також заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Прокурор просив суд захистити інтереси держави та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники відповідачів-3, 4 у судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили про місце дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 09.07.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів 1 та 2, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У 2009 році ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" (далі - Фрезеніус або позивач) було започатковано проект міжнародного партнерства у сфері медико-соціальної допомоги населенню України, у межах якого іноземним інвестором (група Fresenius Medical Care) заплановано створення медичних діалізних центрів на території різних областей України для задоволення потреб осіб, хворих на хронічну хворобу нирок (далі - ХХН) V стадії.

03.09.2009 між Кампанією Фрезеніус Медікал Кер АГ & Ко. КГаА та ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" з одного боку та Чернігівською обласною державною адміністрацією з іншого боку підписано Протокол про наміри щодо реалізації проекту по створенню діалізного медичного центру у м. Чернігів (далі - Протокол), відповідно до умов якого, враховуючи значне збільшення діагностованих випадків хронічної ниркової недостатності (ХНН), недостатньою кількістю центрів по обслуговуванню хворих, зростання кількості хворих з ХНН в Чернігівській області та м. Чернігові, Фрезеніус зобов`язується на власний ризик та за власні кошти у відповідності з умовами цього договору забезпечити реалізацію проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігові, схваленого і затвердженого в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.2. договору Чернігівська обласна державна адміністрація після введення Центру в експлуатацію згідно положень чинного законодавства України і після отримання Фрезеніусом всіх передбачених чинним законодавством України дозвільних документів і ліцензій в межах повноважень, вживає всі необхідні заходи для направлення в Центр, обумовлену окремим договором кількість діалізних хворих, і забезпечує здійснення оплати за проведене Фрезеніусом лікування методом гемодіалізу в межах бюджетних коштів, розпорядником по яких є Облдержадміністрація, згідно з умовами окремих договорів, що укладаються між сторонами або між Фрезеніусом і іншими, визначеними Облдержадміністрацією, розпорядниками бюджетних коштів для реалізації даного проекту.

Положеннями пп. 2.2.4. протоколу визначено, що оплата за проведення Фрезеніусом лікування хворих методом гемодіалізу здійснюється Облдержадміністрацією або третіми особами (лікувальними установами), які знаходяться в сфері управління відповідно Облдержадміністрації на підставі окремих договорів, що укладаються в установленому порядку.

Пунктом 3.1. протоколу визначено, що цей проект набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє впродовж 10 (десяти) років.

19.11.2009 між ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" та Управлінням охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації укладено Угоду про реалізацію проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігів (далі - Угода), відповідно до умов якої Фрезеніус зобов`язується на власний ризик та за власні кошти у відповідності з умовами цієї угоди забезпечити реалізацію проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігові, схваленого і затвердженого в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно умов п. 1.2. угоди Управління охорони здоров`я після введення Центру в експлуатацію згідно положень чинного законодавства України і після отримання Фрезеніусом всіх передбачених чинним законодавством України дозвільних документів і ліцензій в межах повноважень, вживає всі необхідні заходи для направлення в Центр, обумовлену окремим Договором кількість діалізних хворих, і забезпечує здійснення оплати за проведене Фрезеніусом лікування методом гемодіалізу в межах бюджетних коштів, згідно з умовами окремих договорів, що укладаються між сторонами або між Фрезеніусом і іншими, визначеними Управлінням охорони здоров`я, розпорядниками бюджетних коштів для реалізації даної угоди.

У пп. 2.2.4. угоди визначено, що оплата за проведення Фрезеніусом лікування хворих методом гемодіалізу здійснюється розпорядниками коштів, визначеними Управлінням охорони здоров`я Чернігівської області на підставі окремих договорів, що укладаються в установленому порядку.

Так, в межах реалізації зазначеного інвестиційного проекту у 2010 році силами ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" (далі - Фрезеніус або позивач) у м. Чернігові побудований та по сьогоднішній день діє діалізний медичний центр.

Позивач зазначає, що послуги гемодіалізу є безкоштовними для пацієнтів. Лікування хворих здійснюється виключно за рахунок бюджетних коштів.

Відтак, саме держава в особі уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування взяла на себе зобов`язання направляти хворих в згаданий медичний центр та забезпечувати здійснення оплати за проведене позивачем лікування.

Специфіка послуг гемодіалізу полягає в тому, що вони повинні надаватися безперервно і не можуть призупинятися.

Як зазначає позивач, в ході зазначеного партнерства непоодинокими були випадки несвоєчасного розрахунку перед позивачем за надані медичні послуги.

З метою розв`язання нагальних проблем із забезпечення лікування хворих методом гемодіалізу дорученням Президента України від 03.04.2012 № 1-1/795 доручено, зокрема, голові Чернігівської обласної державної адміністрації вжити у встановленому порядку заходів щодо врегулювання проблемних питань з іноземними інвесторами, які реалізують проекти зі створення діалізних центрів в Черкаській та Чернігівській областях.

24.05.2012 між Чернігівською обласною державною адміністрацією та ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" було укладено Меморандум про врегулювання проблемних питань з іноземними інвесторами, які реалізують створення діалізного центру в Чернігівській області (далі - Меморандум), метою якого є врегулювання проблемних питань з іноземними інвесторами зі створення діалізного центру в Чернігівській області в частині надання медичної послуги хворим з хронічною хворобою нирок V ст., забезпечення рівноправного та справедливого доступу громадян до медичних послуг, усвідомлюючи необхідність наближення спеціалізованої медичної допомоги до населення і забезпечення її на рівні сучасних стандартів надання амбулаторної допомоги зазначеній категорії хворих.

У п. 3.1. Меморандуму погоджено, що ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" надає спеціалізовані медичні послуги хворим з хронічною хворобою нирок V стадії за рахунок коштів місцевого бюджету в межах видатків, передбачених на цю мету на відповідний рік, без будь-яких додаткових витрат з боку Чернігівської області.

Листом від 28.11.2013 № 03-07/7433 Чернігівська обласна державна адміністрація повідомила ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" про вжиття всіх можливих заходів щодо проведення вчасних розрахунків за лікування хворих в області в діалізному центрі ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна".

З 2012 року лікування методом гемодіалізу хворих на ХХН V стадії здійснюється на підставі договорів про надання медичних послуг, які позивач укладав з уповноваженим суб`єктом у сфері охорони здоров`я - "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради (далі - Лікарня № 2).

Разом з тим, в межах реалізації зазначеного проекту, за ініціативи Чернігівської обласної державної адміністрації було затверджено "Обласну програму забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 роки", розробником та відповідальним виконавцем якої було Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, а учасниками, зокрема - виконавчий комітет Чернігівської міської ради і лікарня. Метою цієї програми було вирішення проблем та удосконалення надання медичної допомоги нефрологічного профілю, в тому числі, в діалізному медичному центрі Фрезеніус у м. Чернігів і гарантовано фінансове забезпечення за рахунок бюджетних коштів.

Відтак, на переконання позивача, між ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" як інвестором та приватним закладом охорони здоров`я, з одного боку, та державою в особі місцевих органів влади Чернігівщини, з іншого боку, виникли взаємні приватноправові зобов`язання з лікування направлених хворих методом гемодіалізу у медичному центрі Фрезеніус та забезпечення повної оплати за надані послуги за рахунок бюджетних коштів.

23.01.2017 між ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" та Комунальним некомерційним підприємством "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради було укладено договір про надання медичних послуг № 1, а в подальшому - додаткові угоди № 1 та № 2 до нього.

Згідно п. 10.1. договору сторони домовилися, що на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладення.

З огляду на що, 03.02.2017 ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" та Комунальне некомерційне підприємство "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради підписали акт № 1 про надання медичних послуг до договору № 1 від 23.01.2017 та звіт про надання медичних послуг, яким підтвердили те, що за період з 12.05.2016 по 16.12.2016 Фрезеніус надав, а лікарня прийняла послуги у сфері лікарської практики (медичне лікування амбулатурне в клініках методом гемодіалізу, в тому числі у режимі он-лайн гемодіафільтрації) у вигляді 8134 процедур на суму 16 699 590,04 грн.

Після цього, у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 (спірний період) закупівля відповідних послуг не здійснювалася і договори з Фрезеніус не укладалися, однак, послуги хворим на ХХН продовжували надаватися у медичному центрі Фрезеніус.

Як про це вказує позивач, у спірний період ним було надано пацієнтам 13 020 процедур на суму 27 919 567, 20 грн, що підтверджується переліком пацієнтів та кількістю наданих послуг і виписками з карт динамічного спостереження хворих.

Водночас, оплата за фактично надані позивачем медичні послуги у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 в сумі 27 919 567, 20 грн здійснена так і не була.

Листом за вих. № 682-110119-L від 11.01.2019 позивач звертався до Чернігівської міської ради та її уповноваженого структурного підрозділу, в якому просив вжити необхідних заходів для поновлення договірних відносин та забезпечення лікування пацієнтів.

Також, протягом 2020 року позивач звертався з повідомленнями про фактично надані послуги, зокрема, за № 230-04052020-L від 04.05.2020 до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 2", № 231-04052020-L від 04.05.2020 до Чернігівської міської ради, № 232-04052020-L від 04.05.2020 до Чернігівської обласної державної адміністрації, в яких також просив про вжиття необхідних дій для погашення заборгованості за надані медичні послуги гемодіалізу протягом 2018 року.

В той же час, позивач вказує, що враховуючи попередню практику договірних відносин, тривалий час все ж сподіваючись на укладення з ним наступного письмового договірну, який би поширив свою дію на відносини, які існували до цього (cт. 631 ЦК України), однак, бездіяльність відповідачів фактично продовжується й до даного часу.

Позивач відзначає, що рішення про перенаправлення хворих на лікування в інший заклад охорони здоров`я не приймалося. Позивач не отримував від відповідачів жодного повідомлення про необхідність припинення надання медичних послуг, а пацієнти продовжували регулярно відвідувати медичний центр Фрезеніус у м. Чернігів тричі на тиждень і призупинити таке лікування на будь який період було неможливо.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що у зв`язку із нереагуванням відповідачів на запити ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" щодо погашення заборгованості за фактично надані медичні послуги гемодіалізу протягом 2018 року в сумі 27 919 567, 20 грн, призвело до порушення прав позивача, та відповідно й послугувало підставою для звернення до суду з позовом про солідарне стягнення даної заборгованості з кожного з відповідачів, адже, попри численні досудові звернення, ніхто так і не визнав на себе відповідальним за розрахунок з Фрезеніус.

Із поданого відповідачем-2 (Чернігівською міською радою) відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного:

- позивачем не укладалося жодних договорів із жодним із відповідачів в порядку встановленому Законом України "Про публічні закупівлі" або шляхом укладення договору про медичне обслуговування населення, як це передбачено ст. 18 ЗУ Основ законодавства України про охорону здоров`я;

- до матеріалів справи не надано жодного акту Чернігівської ОДА, Чернігівської міської ради (індивідуально-правового або нормативного характеру), якими б встановлювалися, змінювались або припинялись господарські відносини з позивачем;

- відсутність доказів делегування лікарні-1 чи лікарні-2 функцій головного розпорядника бюджетних коштів, тобто, наявності бюджетних призначень на цілі фінансування безоплатної медичної допомоги з лікування методом амбулаторного гемодіалізу, одержувачем яких є позивач;

- враховуючи те, що кожен з відповідачів по справі має відмінний юридичний статус, включаючи свою власну господарську компетенцію, позивач не навів достатніх обґрунтувань щодо порушення поведінкою відповідачів (всіх разом або одним з них) прав та інтересів позивача у сфері господарської діяльності;

- твердження позивача про виникнення у відповідачів-1, 2 господарських зобов`язань перед позивачем на підставі Обласної програми забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 роки є безпідставними, оскільки програма не передбачає позивача в якості одержувача бюджетних коштів, як і не визначає обов`язків відповідачів вступати у господарські відносини з іншими суб`єктами.

- позивач не наділений представницькими повноваженнями щодо встановлення, зміни або припинення правовідношення у сфері безоплатного медичного обслуговування від імені та в інтересах відповідачів (або з будь ким із них окремо);

- матеріали справи не містять доказів укладення між позивачем та відповідачами договору, предметом якого є медичне обслуговування хворих нефрологічного профілю шляхом надання послуг з лікування методом амбулаторного гемодіалізу в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 за ціною 2 144, 36 грн за 1 послугу в кількості 13 020 одиниць.

- позивач не направляв відповідну пропозицію (оферту), що містить всі істотні умови в розумінні статті 641 ЦК України, а відповідачі не погоджувались на укладення такого договору повно і безумовно, тобто не приймали таку пропозицію в розумінні ст. 642 ЦК України.

Із поданого відповідачем-4 (Комунальним некомерційним підприємством "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради) відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

- Лікарня № 2 не є уповноваженим суб`єктом від держави, в тому числі в особі органів місцевого самоврядування, щодо виконання проекту міжнародного партнерства у сфері медико-соціальної допомоги населенню України за участі позивача, не перебуває в сфері управління відповідача-1 чи його структурних підрозділів, тобто, не є підпорядкованою або підконтрольною особою;

- Лікарня № 2 не є стороною (підписантом) Протоколу щодо реалізації проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігові від 03.09.2009, Угоди про реалізацію проекту по створенню діализного центру у м. Чернігові від 19.11.2009, Меморандуму про врегулювання проблемних питань з іноземними інвесторами, які реалізують проект зі створення діалізного центру в Чернігівській області, підписаного 24.05.2012;

- будь які господарські зобов`язання між Лікарнею № 2 та позивачем виникали на основі окремих правочинів, що вчинялись в межах процедур державних (публічних) закупівель і опосередковувались конкретними господарськими договорами із чітко окресленими умовами щодо предмету закупівлі, кількості, ціни послуг, періоду надання послуг, якості послуг, порядку приймання результатів послуг, строку розрахунку, відповідальності сторін тощо.

- неодноразові факти укладення з позивачем договорів в минулому не означають виникнення обов`язку у Лікарні № 2 і в подальшому продовжувати ділові відносини, розміщувати замовлення, приймати їх результат безвідносно до внутрішнього волевиявлення лікарні № 2, оскільки, суперечить принципам свободи договору та автономії волі сторони правочину (статті 3, 202, 203, 627 ЦК України);

- визнаючи відсутність письмового договору із зазначеного предмету, позивач обґрунтовує таке твердження довільним тлумаченням змісту листування, яке мало місце з питань підготовки Лікарнею № 2 процедур публічної закупівлі за попередні періоди надання послуг, в той же час, жодного доказу щодо звернення Лікарні № 2 в особі повноважного представника з проханням виконати в 2018 році 13 020 одиниць процедур з гемодіалізу за ціною 2 144, 36 грн. на загальну суму 27 919 561, 20 грн позов не містить;

- безпідставність застосування у позові аналогії договірного регулювання і поширення умов раніше укладених між сторонами договорів на спірний період, адже, всі без винятку договори про надання медичних послуг, на які посилається позивач в позові, укладені в 2013-2017 роках, містили чіткі обмеження щодо періоду дії, кількості і ціни послуг з гемодіалізу, і вичерпали свою дію на початок спірного періоду;

- в порушення Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VIII позивачем не підтверджено обставину розробки і оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках будь-якою стороною даного спору тендерної документації із закупівлі медичних послуг в 2018 році в обсязі 13 020 одиниць процедур з гемодіалізу за ціною 2 144, 36 грн на загальну суму 27 919 561, 20 грн, як і не підтверджено обставину направлення пропозиції щодо зазначених умов, результатів їх розгляду замовником тощо;

- твердження позивача щодо прийняття Лікарнею № 2 результату медичних послуг в 2018 році не ґрунтується на долучених до позову доказах, в тому числі не містить первинну документацію, що складається сторонами в момент або після виконання господарської операції та містить опис її змісту і обсягу, одиниці виміру, ціни, дату складання, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені лікарні № 2 відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV;

- до 2018 року Лікарня № 2 як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня вступала в господарські відносини з позивачем та приймала бюджетні зобов`язання виключно в межах кошторисів, затверджених головним розпорядником бюджетних коштів у відповідності з п. 4 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, які, в свою чергу, приймались на основі положень рішень Чернігівської міської ради про бюджет міста. В 2018 році Лікарня № 2 бюджетне фінансування на цілі лікування методом гемодіалізу взагалі не одержувала, і функції розпорядника бюджетних коштів не виконувала, у зв`язку з чим не було ініційовано проведення публічної закупівлі цих медичних послуг.

Із поданого відповідачем-3 (Комунальним некомерційним підприємством "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради) відзиву на позовну заяву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

- рішенням Чернігівської обласної ради та рішенням Чернігівської міської ради прийняті у 2017-2020 роках не визначено ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" отримувачем медичної субвенції із загального фонду обласного бюджету на лікування хворих методом гемодіалізу;

- до Лікарні № 1 від позивача не надходило жодної пропозиції щодо укладення договору про надання медичних послуг в період з 01.01.2018 по 31.12.2018;

- Лікарня № 1 не отримувала будь якого розпорядчого документу від управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради щодо проведення публічної закупівлі медичних послуг з лікування хворих методом гемодіалізу;

- Лікарня № 1 не підписувала протоколу про наміри щодо реалізації проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігові від 03.09.2009, угоди про реалізацію проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігові від 19.11.2009, меморандуму про врегулювання проблемних питань з іноземними інвесторами, які реалізують проект із створення діалізного центру в Чернігівській області від 24.05.2012. Учасниками Обласної програми забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 роки є Обласна державна адміністрація, Управління охорони здоров`я облдержадміністрації, районні державні адміністрації, виконавчі комітети міських рад, лікувально-профілактичні заклади області;

- договір про надання медичних послуг № 1 від 23.01.2017 із додатками не стосується спірного періоду і не розповсюджує свою дію на Лікарню № 1;

- рішення Чернігівської обласної ради про затвердження обласного бюджету на 2018, 2019 та 2020 роки не містили норми щодо перерахування медичної субвенції м. Чернігову на оплату медичних послуг, які надаються ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна";

- жоден із відповідачів у справі не підписував договір № 1296-Е420-3000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Із поданого відповідачем-1 (Чернігівською обласною державною адміністрацією) відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимоги виходячи із слідуючого:

- Протокол про наміри та Меморандум не можуть створювати жодних юридичних наслідків, в тому числі і обов`язку щодо погашення заборгованості за надані медичні послуги;

- безпідставності тверджень позивача щодо того, що несвоєчасний розрахунок за надані медичні послуги був допущений в ході державно-приватного партнерства, оскільки, здійснення державно-приватного партнерства відбувається на підставі рішення органів, визначених ст. 13 Закону України "Про державно-приватне партнерство" (в редакції чинній на момент укладення Протоколу про наміри та Меморандуму), втім, обласна державна адміністрація до таких органів не відноситься. Укладання договорів в рамках державно-приватного партнерства здійснюється відповідно до ст. 17 вказаного Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме, укладення договору в рамках державно-приватного партнерства здійснюється органом, який відповідно до статті 13 цього Закону прийняв рішення про здійснення державно-приватного партнерства з переможцем конкурсу на умовах, встановлених конкурсом з визначення приватного партнера. Таким чином, між Чернігівською обласною державною адміністрацією та Фрезеніусом не укладалися договори щодо державно-приватного партнерства.

- обласна державна адміністрація жодних договорів що стосується виникнення солідарного обов`язку (відповідальності) не укладала, а Протокол про наміри та Меморандум не є договорами, що породжують настання юридичних наслідків;

- лист від 28.11.2013 № 03-07/7433 не підтверджує обов`язок обласної державної адміністрації вживати практичні дії щодо оплати вартості фактично медичних послуг.

- Паспортом Обласної Програми забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 роки, затвердженою рішенням сесії Чернігівської обласної ради від 18.12.2015 року № 18-2/VII (далі - Програма), відповідальним виконавцем Програми визначено - Управління охорони здоров`я обласної державної адміністрації. Чернігівська обласна державна адміністрація не є ні відповідальним виконавцем Програми, ні розпорядником бюджетних коштів за цією Програмою. При цьому, Програма не передбачає Позивача в якості одержувача бюджетних коштів, як і не визначає обов`язку для облдержадміністрації вступати у господарські відносини з іншими суб`єктами.

- враховуючи пропозиції Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації (лист від 23.11.2017 № 04-23/4874), рішенням Чернігівської обласної ради від 07.12.2017 № 4-11/VII "Про обласний бюджет на 2018 рік" були затверджені видатки за рахунок медичної субвенції з державного бюджету для обласного бюджету в сумі 27 256,2 тис. гривень та бюджету м. Чернігова на лікування хворих з хронічними захворюваннями нирок методом гемодіалізу в сумі 14 550,0 тис. гривень. За рахунок медичної субвенції з державного бюджету для бюджету м. Чернігова на лікування хворих з хронічними захворюваннями нирок методом гемодіалізу затверджена субвенція в сумі 14 550,0 тис гривень. Головним розпорядником коштів обласного бюджету в частині міжбюджетних трансфертів було визначено Департамент фінансів облдержадміністрації. Зазначені кошти в повному обсязі перераховані протягом 2018 року з обласного бюджету до бюджету м. Чернігова (копії платіжних доручень додаються). Подальше рішення щодо визначення розпорядника цих коштів знаходиться в компетенції Чернігівської міської ради. Кошти, які розподілялись обласному бюджету, перераховувались Управлінню охорони здоров`я облдержадміністрації для КНП "Чернігівська обласна лікарня" Чернігівської обласної ради. Чернігівська обласна державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади та фінансується виключно за кошти Державного бюджету України за КПКВ 7951010 "Здійснення виконавчої влади у Чернігівській області". Інших джерел фінансування обласна державна адміністрація не має. Таким чином, Чернігівська обласна державна адміністрація, в межах наданих їй повноважень не приймає участі у розподілі чи направленні медичної субвенції з державного бюджету до її отримувачів, а тому не вичиняла жодних дій, що могли б порушити права позивача.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, то суд вказує наступне.

Згідно ч. 1, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Так, ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" є учасником проекту міжнародного партнерства у сфері медико-соціальної допомоги населенню України.

Відносини з позивачем, як учасником зазначеного проекту врегульовані Протоколом щодо реалізації проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігові від 03.09.2009 та Меморандум про врегулювання проблемних питань з іноземними інвесторами, які реалізують проект зі створення діалізного центру в Чернігівській області, підписаного 24.05.2012, що підписані між ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" та Чернігівською обласною державною адміністрацією, а також Угодою про реалізацію проекту по створенню діализного центру у м. Чернігові від 19.11.2009, підписаною між ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" та Управлінням охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації.

Згідно із зазначеними документами відповідач-1 прийняв обов`язок з оплати позивачу медичної допомоги, що надається хворим на хронічну хворобу нирок V стадії.

На переконання позивача, уповноваженим суб`єктом від держави у сфері реалізації зазначеного вище проекту є Лікарня № 2, яка направляла позивачу більшість пацієнтів для надання медичної допомоги.

Також, позивач послався на укладені в період з 2013 по 2017 рік між позивачем та Лікарнею № 2 договори про надання медичних послуг, згідно з якими Лікарня замовляла та оплачувала, а позивач надавав послуги з медичного лікування амбулаторного в клініках методом гемодіалізу, в тому числі у режимі он-лайн гемодіафільтрації.

Поміж того, позивач наголосив, що між ним і Лікарнею № 2 склалась ділова практика, яка полягає в тому, що ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" спочатку без письмового договору надавав медичну допомогу пацієнтам, а згодом відповідні правовідносини оформлялись договором про надання медичних послуг із застереженням, що умови письмового договору застосовувались до відносин, які виникли до його укладення, на підставі ст. 631 ЦК України.

Останнім в ряді таких договорів був договір про надання медичних послуг № 1 від 23.01.2017, укладений між позивачем як виконавцем та Лікарнею № 2 як замовником і який передбачав, що умови договору поширюються на медичні послуги, що надані позивачем за період з 12.05.2016 по 16.12.2016 в кількості 8134 процедур гемодіалізу на суму 16 699 590 грн.

Втім, на переконання позивача, на наступні періоди Лікарня № 2 від укладення договору про надання медичних послуг ухилилась, зокрема, не проводила процедуру публічних закупівель медичних послуг.

Не дивлячись на це, ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" продовжував надавати хворим медичну допомогу у 2018 році шляхом лікування методом гемодіалізу.

Позивач також посилається на те, що необхідні для розрахунку кошти передбачені у видатках Чернігівського обласного бюджету та бюджету міста Чернігова в складі медичної субвенції за 2018, 2019 та 2020 роки, а позивач є учасником Обласної Програми забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 роки.

Відтак, спір у даній справі виник, у зв`язку з тим, що позивач вважає, що перед ним утворилась заборгованість за фактично виконані в 2018 році процедури з гемодіалізу в кількості 13 020 одиниць за ціною 2 144, 36 грн. на загальну суму 27 919 561,20 грн.

Що ж стосується безпосередньо вимог ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради, то суд вказує, що представником Чернігівської міської ради 06.07.2021 до суду подано заяву з доданим до неї витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради, станом на 05.07.2021.

З вказаного витягу вбачається, що юридичну особу - Комунальне некомерційне підприємство "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради за ідентифікаційним кодом 02006596 припинено; державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її реорганізації, 03.06.2021 09:18:37, 007013946, Носенко Ю.І., Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, підстава припинення: рішення щодо реорганізації.

Так, згідно п. 6 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Отже, у зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині вимог ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" про солідарне стягнення з Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради заборгованості в розмірі 27 919 567, 20 грн підлягає закриттю на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з- припиненням юридичної особи.

Щодо вимог ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради, то суд відзначає, що Лікарня № 2 не є уповноваженим суб`єктом від держави, в тому числі в особі органів місцевого самоврядування, щодо виконання проекту міжнародного партнерства у сфері медико-соціальної допомоги населенню України за участі позивача, не перебуває в сфері управління Чернігівської обласної державної адміністрації чи його структурних підрозділів, тобто, не є підпорядкованою або підконтрольною особою, а також не є стороною (підписантом) Протоколу щодо реалізації проекту по створенню діалізного медичного центру в м. Чернігові від 03.09.2009, Угоди про реалізацію проекту по створенню діализного центру у м. Чернігові від 19.11.2009, Меморандуму про врегулювання проблемних питань з іноземними інвесторами, які реалізують проект зі створення діалізного центру в Чернігівській області, підписаного 24.05.2012. З урахуванням наведеного, Лікарня № 2 не пов`язана умовами зазначених вище документів і не приймала жодних зобов`язань перед позивачем з реалізації домовленостей, досягнутих з Чернігівською обласною державною адміністрацією чи його структурними підрозділами.

Фактично, господарські зобов`язання між Лікарнею № 2 та позивачем виникали на основі окремих правочинів, що вчинялись в межах процедур державних (публічних) закупівель і опосередковувались конкретними господарськими договорами із окресленими умовами щодо предмету закупівлі, кількості, ціни послуг, періоду надання послуг, якості послуг, порядку приймання результатів послуг, строку розрахунку, відповідальності сторін тощо. При цьому, Лікарня № 2 не приймала на себе зобов`язання вступати з позивачем на майбутнє у господарські відносини.

Неодноразові факти укладення з позивачем договорів в минулому не означають виникнення обов`язку у Лікарні № 2 і в подальшому продовжувати ділові відносини, розміщувати замовлення, приймати їх результат безвідносно до внутрішнього волевиявлення Лікарні № 2, оскільки це суперечить принципам свободи договору та автономії волі сторони правочину (статті 3, 202, 203, 627 ЦК України).

Отже, замовлення зі сторони Лікарні № 2 у ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" медичних послуг в 2018 році в будь-якому обсязі і з будь-якого предмету в матеріалах справи не міститься.

В той же час, жодного доказу щодо звернення Лікарні № 2 в особі повноважного представника з проханням виконати в 2018 році 13 020 одиниць процедур з гемодіалізу за ціною 2 144,36 грн. на загальну суму 27 919 561, 20 грн. матеріали справи не містять.

Приписами ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, в даному випадку фактичне надання позивачем медичної допомоги пацієнтам без відповідної пропозиції Лікарні № 2 не спричиняє для останньої юридичний факт укладення договору про медичне обслуговування, адже, виникнення зобов`язання з виконання послуг в контексті положень статей 11, 509, 626, 627, 638, 901, 903, 905 ЦК України завжди передбачає попереднє узгодження між сторонами суті і обсягу послуг, їх ціни, порядку розрахунку.

Разом з тим, суд вважає безпідставними застосовані позивачем у позові аналогії договірного регулювання і поширення умов раніше укладених між сторонами договорів на спірний період, адже, всі без винятку договори про надання медичних послуг, на які посилається позивач в позові, укладені в 2013-2017 роках, містили чіткі обмеження щодо періоду дії, кількості і ціни послуг з гемодіалізу, і вичерпали свою дію на початок спірного періоду.

Також не заслуговують на увагу твердження позивача про фактичне замовлення медичних послуг шляхом виписування лікарями направлень, оскільки, такі не є пропозицією укласти договір в контексті 641 ЦК України, зокрема, направлення не складатись уповноваженими Лікарнею № 2 особами та не містять істотні умови договору надання медичних послуг.

Поміж того, суд відзначає, що замовленню медичних послуг та укладенню договору про надання медичних послуг за рахунок бюджетних коштів (крім договорів про медичне обслуговування населення, які укладаються за типовою формою в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України), має передувати проведення публічної закупівлі за процедурами, визначеними Законом України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VIII.

Пунктами 17, 18 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" до категорії "послуги" та "предмет закупівлі" відносять "медичне обслуговування".

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 даного Закону Лікарня № 2 відповідає критерію "замовник".

Вартість послуг, включаючи послуги з медичного обслуговування, які перевищують вказану в частині першій статті 2 Закону допорогову межу у розмірі 200 тис.грн., передбачає обов`язкове застосування однієї з визначених ч. 1 ст. 12 Закону процедур закупівлі (відкриті торги, конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі).

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" умови, порядок та процедури закупівель товарів, робіт і послуг можуть установлюватися або змінюватися виключно цим Законом.

Відтак, норми законодавства про публічні закупівлі є імперативними і спеціальними по відношенню до інших актів цивільного та господарського законодавства в частині підстав виникнення господарських зобов`язань.

Одним з етапів підготовки публічної закупівлі є розробка тендерної документації щодо умов проведення публічних закупівель, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках (п. 29 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі").

Втім, доказів, щоб свідчили про розробку і оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках будь-якою стороною даного спору тендерної документації із закупівлі медичних послуг в 2018 році в обсязі 13 020 одиниць процедур з гемодіалізу за ціною 2 144, 36 грн. на загальну суму 27 919 561, 20 грн, позивачем не надано, як і не підтверджено обставину направлення пропозиції щодо зазначених умов, результати їх розгляду замовником тощо.

Також не підтверджується й обставина прийняття Лікарнею № 2 від позивача результату медичних послуг в 2018 році, оскільки не ґрунтується на долучених до позову доказах, у тому числі не містить первинну документацію, що складається сторонами в момент або після виконання господарської операції та містить опис її змісту і обсягу, одиниці виміру, ціни, дати складання, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені Лікарні № 2 відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV.

Згідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про основи законодавства України про охорону здоров`я" фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.

У свою чергу, відсутність бюджетних асигнувань, тобто повноважень розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження (п. 6 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України), слід відрізняти від відмови від виконання раніше прийнятих на себе господарських зобов`язань.

Джерелом фінансування закупівель медичних послуг з лікування методом гемодіалізу виступає медична субвенція, яка передбачається в Державному бюджеті України та розподіляється між відповідними бюджетами на основі формули (ст. 103 Бюджетного кодексу України).

Частиною 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом про Державний бюджет України.

Згідно ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням, встановленим Законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет); напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів; бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

До 2018 року Комунальне некомерційне підприємство "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня вступала в господарські відносини з позивачем та приймала бюджетні зобов`язання виключно в межах кошторисів, затверджених головним розпорядником бюджетних коштів у відповідності з п. 4 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, які в свою чергу приймались на підставі положень рішень Чернігівської міської ради про бюджет міста.

Водночас, у 2018 році Комунальне некомерційне підприємство "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради бюджетне фінансування на цілі лікування методом гемодіалізу взагалі не одержувала, і функції розпорядника бюджетних коштів не виконувала, що у правовому полі унеможливлювало ініціювання проведення публічної закупівлі цих медичних послуг та відповідно й можливість укладення будь яких договорів на закупівлю таких медичних послуг.

Отже, викладене вище унеможливлює укладення Лікарнею № 2 у 2018 році окремого договору на закупівлю медичних послуг з лікування хворих методом гемодіалізу, оскільки прийняття бюджетного зобов`язання за відсутності бюджетного асигнування суперечитиме вимогам статті 48 Бюджетного кодексу України.

Відтак, з огляду на викладені вище обставини, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для солідарного стягнення з Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради заборгованості за надані ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" медичні послуги в 2018 році в розмірі 27 919 567, 20 грн.

Що ж стосується тверджень сторін стосовно того, що підписаний з Фрезеніус Протокол та Меморандум не мають юридичної сили, то суд з такими твердженнями не погоджується, адже, дані документи є свідченням виникнення між сторонами відносин, спрямованих на реалізацію інвестиційного проекту, гарантованого державою. Однак, означені документи не можуть слугувати єдиною та "прямою" підставою для стягнення заборгованості.

Суд відзначає, що Фрезеніус відповідно до п. 2.1. Протоколу повністю виконав взяті на себе зобов`язання: створив та забезпечує функціонування діалізного центру в місті Чернігів, що діє відповідно до найвищих світових стандартів якості надання медичних послуг. Крім того, здійснює з 2010 року безперервне лікування пацієнтів, хворих на хронічну хворобу нирок (далі - ХХН), що є одним із пріоритетних напрямів державної політики у сфері охорони здоров`я, що у свою чергу є свідченням добросовісності приватного інвестора Фрезеніус.

У свою чергу, згідно п. 2.2. Протоколу Чернігівська обласна державна адміністрація зобов`язана вживати практичні заходи щодо направлення в медичний Центр пацієнтів,мешканців Чернігівської області, та вживати заходи по передбаченню в обласному бюджеті необхідних асигнувань для розрахунків та особисто або через уповноважених третіх осіб здійснювати оплату за лікування хворих у Фрезеніус.

Згідно п. 3.1. Протоколу його строк дії складає 10 років, тому його положення залишалися чинними і в спірний період.

Метою Меморандуму є "... врегулювання проблемних питань з іноземними інвесторами ... в частині надання медичної послуги хворим з хронічною хворобою нирок...". При цьому, Чернігівська обласна державна адміністрація визначила свій статус як суб`єкта, що "...реалізує державну політику в галузі охорони здоров`я ...організовує роботу лікувально-профілактичних закладів з надання медичної допомоги населенню", що узгоджується зі змістом ст. 22 Закону України "Про місцеві державні адміністрації".

Отже, Фрезеніус повністю виконав взяті на себе зобов`язання: безперервно надає спеціалізовану медичну допомогу хворим (п. 3.1. Меморандуму). Означений факт сторонами не спростовується та не заперечується.

Разом з тим, Чернігівська обласна державна адміністрація зобов`язана здійснювати організаційні заходи щодо створення в лікувально-профілактичних закладах області дієвої, прозорої системи відбору та направлення хворих, які потребують лікування методом гемодіалізу (п. 3.1., 3.2. Меморандуму).

Крім цього, згідно п. 3.3. Меморандуму, Фрезеніус та Чернігівська обласна державна адміністрація зобов`язувалися укласти договір про надання медичних послуг, чого так і не було здійснено, так як уповноваженим замовником у подальшому було визначено Лікарню № 2, яка протягом багатьох років була стороною договорів з позивачем.

При цьому, суд зазначає, що Меморандум було укладено на виконання доручення Президента України № 1-1/795 від 03.04.2012, яким голові Чернігівської обласної державної адміністрації було доручено вжити в установленому порядку заходів щодо забезпечення у 2012 році та у наступних роках у повному обсязі фінансування з відповідних місцевих бюджетів послуг із гемодіалізу для пацієнтів за відповідними медичними показаннями, врегулювання проблемних питань з іноземним інвестором, який реалізує проект зі створення деалізного центру в Чернігівській області.

Комунальне некомерційне підприємство "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради, як юридичний замовник послуг, безпосередньо посилалася на доручення Президента України та Меморандум проводячи останню закупівлю послуг у Фрезеніус на початку 2017 року. Наведене є додатковим свідченням, що спростовує твердження відповідачів про відсутність юридичної сили як Протоколу, так і Меморандуму, адже вони безпосередньо застосовувались не тільки Чернігівською обласною державною адміністрацію, але й Комунальним некомерційним підприємством "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради.

Натомість, відповідачі, які раніше визнавали проблему з оплати послуг за гемодіаліз, ініціювали її вирішення, підписували Меморандум, спрямовували цільові бюджетні кошти та проводили закупівлі/укладали договори, згодом ставлять під сумнів юридичне значення відповідних дій та документів. Такі дії відповідачів є нічим іншим, як виявом їх суперечливої поведінки.

У відзиві Чернігівська обласна державна адміністрація заперечує наявність обов`язків за Обласною програмою забезпечення населення Чернігівської області спеціалізованою медичною допомогою на 2016-2020 роки. До такого висновку відповідач-1 дійшов на підставі того, що в паспорті Програми відповідальним виконавцем зазначене Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, а не безпосередньо Чернігівську обласну державну адміністрацію.

Втім такі доводи Чернігівської обласної державної адміністрації не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно з Типовим положенням про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 887: "1. Структурний підрозділ місцевої держадміністрації (далі - структурний підрозділ) утворюється головою місцевої держадміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань. Структурний підрозділ підпорядкований голові місцевої держадміністрації, а також підзвітний і підконтрольний відповідним міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади.".

У паспорті Програми зазначено, що ініціатором та учасником є Чернігівська обласна державна адміністрація, а розробником, відповідальним виконавцем та учасником є Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації.

Таким чином, суд відзначає, що не припустимим є увільнення Чернігівської обласної державної адміністрації від своїх обов`язків відповідно до Програми виключно на тій підставі, що серед відповідальних осіб додатково виділено його структурний підрозділ, незалежно від наявності у того статусу окремої юридичної особи. Управління охорони здоров`я та будь які інші структурні підрозділи входять до складу Чернігівської обласної державної адміністрації та діють її імені безвідносно до юридичного статусу.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься лист Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації за вих. № 04-23/4874 від 23.11.2017 щодо надання попередніх показників видатків обласного бюджету на 2018 рік, а також розподілу коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на відшкодування вартості лікарських засобів для лікування окремих захворювань та цільових видатків медичної субвенції (на лікування хворих на цукровий та нецукровий діабет, на лікування хворих на хронічну ниркову недостатність). В додатку розподіл цільових коштів на 2018 рік лікування хворих нефрологічного профілю методом гемодіалізу 41 806, 2 тис гривень, визначено, що станом на 22.11.2017 в області потребує лікування 270 осіб: обласна лікарня - 176 осіб; ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" - 94 особи; 41 806 200,0 : 270 осіб (176+94) = 154 839,0 грн на 1 особу в рік. Обласна лікарня 154 839,0 грн*176=27 256, 2 тис.грн; м. Чернігів 154 839,0 грн*94 особи=14 550,0 тис.грн.

Разом з тим, суд акцентує увагу на тому, що відносини з надання позивачем медичних послуг у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 були нерозривно поєднані з обов`язком держави в особі органів державної влади та місцевого самоврядування гарантувати та забезпечити важкохворих пацієнтів належним фінансуванням, а спрямування ж Чернігівською обласною державною адміністрацією цільової медичної субвенції було першим етапом цього складового процесу, в якому брала також участь Чернігівська міська рада, як головний розпорядник цільових бюджетних коштів (2 етап), а надалі її комунальні підприємства (лікарня № 1 та лікарня № 2), які були уповноважені безпосередньо спрямовувати ці кошти за належністю (3 етап).

Таким чином, суд констатує, нерозривний зв`язок між обов`язками кожного із наведених вище учасників, правовий статус кожного з них якраз і має бути спрямований на реалізацію загальної мети - забезпечення жителів міста Чернігів належним лікуванням.

Відтак, якщо для фактичного отримання пацієнтами необхідних процедур гемодіалізу в спірний період було достатньо виконання позивачем своїх обов`язків, то для забезпечення фінансування таких послуг, які для пацієнтів є безкоштовними та мають покриватися видатками держави - необхідне виконання кожним із відповідачів своїх обов`язків, чого останніми виконано не було.

Водночас, суд вказує, що факту надання Фрезеніус медичних послуг методом гемодіалізу 88 пацієнтам у місті Чернігові у спірний період відповідачами спростовано не було. Доказів, щоб свідчили про надання таких послуг, або ж можливості їх надання іншими закладами охорони здоров`я, суду не представлено. Так само не надано доказів того, що хтось із 88 пацієнтів у спірний період реалізував своє право на вибір іншого медичного закладу, в якому йому було б надано хоча б одну процедуру.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути особливу увагу на Паспорт бюджетної програми місцевого бюджету на 2018 рік.

У даному документі підтверджено, що головним розпорядником цільових бюджетних коштів на гемодіаліз у спірний період був структурний підрозділ відповідача-1 - Управління охорони здоров`я. При цьому, у показниках завдання за напрямом забезпечення медичної допомоги методом гемодіалізу передбачені: (а) кількість осіб, які потребують такої послуги - 88, (б) кількість необхідних процедур - 13 728. Даний показник повністю відповідає очікуваним потребам, про які Лікарню № 2 на її запит повідомляв позивач листом № 179-170717-П від 17.07.2017.

Таким чином, зважаючи на викладене, попри нездійснення розрахунку за надані позивачем протягом 2018 року послуги методом гемодіалізу, Чернігівська міська рада у власному ж Паспорті бюджетної програми на 2018 рік облікувала потреби бюджетування за напрямом: лікування методом гемодіалізу - виходячи виключно з показників лікування жителів міста, що становить 14 550 000, 00 грн.

Рішенням Чернігівської обласної ради від 07.12.2017 № 4-11/VII "Про обласний бюджет на 2018 рік" міжбюджетний трансфер з Обласного бюджету Чернігівської області місцевим бюджетам на 2018 рік на лікування хворих методом гемодіалізу затверджено в сумі 14 550 000, 00 грн.

Отже, до управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради, як головного розпорядника, спрямовано 14 550 000, 00 грн за рахунок субвенцій з місцевого бюджету на здійснення переданих видатків у сфері охорони здоров`я за рахунок коштів медичної субвенції із загального фонду обласного бюджету на лікування хворих методом гемодіалізу.

Водночас, як встановлено судом в ході розгляду даної справи та що також було підтверджено представником Чернігівської міської ради у судових засіданнях, згідно листа начальника управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради від 17.09.2020 року № 367/2-10/2020 зменшено по коду програмної класифікації 0712152 "Інші програми та заходи у сфері охорони здоров`я" на 14 550 000 грн фінансування Чернігівської міської лікарні № 2 та збільшено по коду 0712010 "Багатопрофільна стаціонарна медична допомога населенню КЕКВ 2282 "Окремі заходи по реалізації державних (регіональних) програм, не віднесених до заходів розвитку на 22 713 543, 92 грн фінансування Чернігівської міської лікарні № 1 в тому числі 14 550 000 грн. (відділення гемодіалізу та витратні матеріали (медикаменти та вироби медичного призначення) для лікування хворих методом гемодіалізу.

Зазначене відображено у реєстрі змін № 2 від 01.03.2018 розподілу показників затверджених начальником управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради.

Сума касових видатків Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради за рахунок субвенції з місцевого бюджету на здійснення переданих видатків у сфері охорони здоров`я за рахунок коштів медичної субвенції (з загального фонду обласного бюджету на лікування хворих методом гемодіалізу) у 2018 році склала - 13 406 339, 57 грн. (лист управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради від 18.09.2020 року № 372/2-10.1/2020).

Тобто, фактично Комунальним некомерційним підприємством "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради у 2018 році було отримано кошти в розмірі 13 406 339,57 грн з 14 550 000, 00 грн, що були виділені на лікування пацієнтів методом гемодіалізу за рахунок субвенції з обласного бюджету міському бюджету міста Чернігова, які у свою чергу були перепрофільовані, зокрема, шляхом зменшення по коду програмної класифікації 0712152 "Інші програми та заходи у сфері охорони здоров`я" на 14 550 000 грн фінансування Чернігівської міської лікарні № 2 та збільшено по коду 0712010 "Багатопрофільна стаціонарна медична допомога населенню КЕКВ 2282 "Окремі заходи по реалізації державних (регіональних) програм, не віднесених до заходів розвитку на 22 713 543, 92 грн фінансування Чернігівської міської лікарні № 1.

У судовому засіданні представник Чернігівської міської ради під фіксацію підтвердив, що кошти в розмірі 13 406 339,57 грн були використані Комунальним некомерційним підприємством "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради на відділення гемодіалізу та витратні матеріали (медикаменти та вироби медичного призначення) для лікування хворих методом гемодіалізу, а залишок коштів, що на кінець 2018 року склав - 1 145 804, 35 грн був перерахований до Державного бюджету.

За приписами ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 638, 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Приписами ст. 641 Цивільного кодексу України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 642 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Як про це уже зазначалось вище, замовленню медичних послуг та укладенню договору про надання медичних послуг за рахунок бюджетних коштів (крім договорів про медичне обслуговування населення, які укладаються за типовою формою в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України), має передувати проведення публічної закупівлі за процедурами, визначеними Законом України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VIII.

Водночас, суд вказує, що доказів звернення позивача до моменту виникнення спірної заборгованості, тобто, до 01.01.2018, як до Чернігівської обласної державної адміністрації, так й до Чернігівської міської ради щодо укладення договору надання медичних послуг в матеріалах справи не міститься.

Разом з тим, суд відзначає, що доказів щоб свідчили про замовлення, прийняття, або ж делегування повноважень функцій головного розпорядника бюджетних коштів, тобто, наявності бюджетного призначення на цілі фінансування безоплатної медичної допомоги з лікування методом амбулаторного гемодіалізу, одержувачем яких є Фрезеніус у спірний період в матеріалах справи не міститься.

Випадки, коли односторонні дії особи породжують договірне зобов`язання для інших суб`єктів чітко окреслені актами цивільного законодавства, зокрема обумовлюються інститутом представництва (ст. 237, 239 ЦК України).

Втім, позивач не наділений представницькими повноваженнями щодо встановлення, зміни або припинення правовідношення у сфері безоплатного медичного обслуговування від імені та в інтересах відповідачів (або з будь-ким із них окремо).

Отже, оскільки, державою в особі уповноважених суб`єктів, у даному випадку такими суб`єктами є Чернігівська обласна державна адміністрація, яка відповідно до Протоколу та Меморандуму прийняла на себе обов`язок по вжиттю практичних заходів щодо направлення в медичний центр пацієнтів, передбачення в обласному бюджеті необхідних асигнувань для розрахунків та особисто або через уповноважених третіх осіб здійсненню оплати за лікування хворих у Фрезеніус, а також укладенню договору про надання медичних послуг та Чернігівська міська рада, яка є головним розпорядником цільових бюджетних коштів, було допущено бездіяльність, та не вжито низки нерозривно пов`язаних між собою дій, по факту, які є їх прямими обов`язками, зокрема, щодо закупівлі (замовленню) життєво важливих медичних послуг гемодіалізу, укладення договорів про надання медичних послуг, прийняття таких послуг, або ж здійснення делегування таких повноважень третім особам, та враховуючи положення наведених вище норм права, суд не вбачає підстав щодо задоволення вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів-1 та 2 суми заборгованості в розмірі 27 919 561, 20 грн за фактично надані у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 медичні послуги.

Водночас, суд констатує факт надання ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" 88 пацієнтам закладу охорони здоров`я медичних послуг гемодіалізу у спірний період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

Крім того, суд відзначає, що у судових засіданнях жоден із представників відповідачів не заперечив факту надання позивачем у спірний період медичних послуг.

В ході розгляду справи , судом було встановлено, що станом на 22.11.2017 в Чернігівській області потребувало лікування методом гемодіалізу 270 осіб: Чернігівська обласна клінічна лікарня - 176 осіб; ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" - 94 особи.

В той час, наказом Управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради від 20.02.2018 № 13-од було зобов`язано головного лікаря Чернігівської міської лікарні №1 відкрити відділення з гемодіалізу на 5 місць лише з 01.03.2018.

Водночас, жоден із представників відповідачів не пояснив, чому із боку державних органів було допущено таку бездіяльність, не вчинено жодних дій щодо укладення договорів про надання медичних послуг. Також представниками відповідачів достеменно не вказано який із закладів охорони здоров`я, мав потужності для надання медичних послуг гемодіалізу 88 пацієнтам у спірний період (2018 рік), послуги яким були надані ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна".

Доказів того, що інший заклад охорони здоров`я, окрім ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" міг забезпечити надання медичних послуг гемодіалізу цим 88 пацієнтам міста Чернігова та області додатково до суду не представлено.

Крім того, суд визнає прикрим той факт, що у демократичній та правовій державі, де людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України), особа та/або декілька осіб своїм управлінським рішенням (підписом) може змінити цільове призначення державних субвенцій на лікування хворих методом гемодіалізу, а саме, 14 550 000, 00 грн. В даному випадку мається на увазі той факт, що згідно листа начальника управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради від 17.09.2020 року № 367/2-10/2020 зменшено по коду програмної класифікації 0712152 "Інші програми та заходи у сфері охорони здоров`я" на 14 550 000 грн фінансування Чернігівської міської лікарні № 2 та збільшено по коду 0712010 "Багатопрофільна стаціонарна медична допомога населенню КЕКВ 2282 "Окремі заходи по реалізації державних (регіональних) програм, не віднесених до заходів розвитку на 22 713 543, 92 грн фінансування Чернігівської міської лікарні № 1 в тому числі 14 550 000 грн. (відділення гемодіалізу та витратні матеріали (медикаменти та вироби медичного призначення) для лікування хворих методом гемодіалізу, Не зрозумілим залишається, яким чином це було здійснено, та на що були витрачені кошти в сумі 14 550 000, 00 грн?

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Так, суд презюмує ту обставину, що позивач "поставлений в такі рамки", в яких був позбавлений можливості припинити надання життєво необхідних послуг гемодіалізу, що є безкоштовними для пацієнтів, вартості яких зобов`язана забезпечити держава в особі уповноважених суб`єктів, чого у свою чергу здійснено не було.

Проте, суд дійшов висновку, що надання вказаних послуг повинно було здійснюватися в порядку визначеному Законом України "Про публічні закупівлі", на підставі укладеного договору, з визначенням всіх істотних умов, зокрема, строку дії договору , ціни та обсягу наданих послуг. За відсутності чого, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, за висновком суду, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів у підтвердження своїх позовних вимог саме щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 27 919 561, 20 грн за фактично надані медичні послуги.

При цьому, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, будинок 9; ідентифікаційний код: 33737695) до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 1" Чернігівської міської ради (14005, обл. Чернігівська, м. Чернігів, пр-т Миру, будинок 44; ідентифікаційний код: 02006596) про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 27 919 567, 20 грн.

2. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, будинок 9; ідентифікаційний код: 33737695) до Чернігівської обласної державної адміністрації (14000, обл. Чернігівська, м. Чернігів, вул. Шевченка, будинок 7; ідентифікаційний код: 00022674), Чернігівської міської ради (14000, обл. Чернігівська, м. Чернігів, вул. Магістратська, будинок 7; ідентифікаційний код: 34339125) та Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради (14034, обл. Чернігівська, м. Чернігів, вул. 1-го Травня, будинок 168 Б; ідентифікаційний код: 14233274) про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 27 919 567, 20 грн - відмовити.

3. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 30.07.2021

Суддя Д.О. Баранов