ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" серпня 2021 р. Справа № 924/569/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКСТРЕЙД"

до Комунального підприємства Славутської центральної районної аптеки №9

про стягнення 10 460,19 грн.

Представники сторін: не викликались

Процесуальні дії по справі.

02.06.2021 року до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКСТРЕЙД" до Комунального підприємства Славутської центральної районної аптеки №9 про стягнення 10 460,19 грн., які заявлені на підставі договору поставки товару №4306/18 від 01.01.2018.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2021 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказана ухвала надіслана сторонам та вручена позивачу, що підтверджується судовою повісткою про вручення.

Ухвала суду від 07.06.2021 у справі №924/569/21, надіслана за адресою місцезнаходження відповідача визначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань повернута суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 10 460,19 грн., які заявлені на підставі договору поставки товару №4306/18 від 01.01.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами укладено договір поставки лікарських засобів та виробів медичного призначення, на виконання умов якого позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 8974,68 грн., що підтверджується накладними-специфікаціями. Проте, пояснює позивач, відповідач умов договору №4306/18 від 01.01.2018 не виконав в результаті чого станом на 19.05.2021 сума заборгованості відповідача перед позивачем склала 8974,68 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню в розмірі 542,11 грн. за період з 10.10.2020 по 19.05.2021 та 20% річних в розмірі 943,40 грн. за період прострочення з 10.10.2020 по 19.05.2021.

Позиція відповідача з приводу заявлених позовних вимог в матеріалах справи відсутня.

Ухвала суду надіслана за адресою місцезнаходження відповідача визначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідача, повернута на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". При цьому судом враховано положення п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом враховується, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

01.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕКСТРЕЙД" (постачальник) та Комунальним підприємством Славутська центральна районна аптека №9 (замовник) був укладений Договір поставки товару №4306/18.

Відповідно до пункту 1.1. договору, постачальник зобов`язується здійснювати поставки медичних виробів, лікарських засобів, гігієнічних, косметичних та інших товарів (надалі-Товар), що належить йому на праві власності, а замовник приймати у свою власність та здійснювати оплату Товару за цінами, кількістю, асортиментом та в порядку, визначеними умовами даного договору.

Товар за даним договором поставляється партіями. Для замовлення партії товару замовник направляє постачальникові замовлення, що повинно містити найменування, асортимент, кількість товару в партії та бажані умови та строки поставки. Замовлення може надсилатися замовником як у письмовому так і у усному вигляді (шляхом проведення переговорів, у тому числі, телефонних переговорів). Постачальник зобов`язаний підтвердити замовлення або надати мотивовану відмову від прийняття замовлення протягом не більше як 2 (двох) робочих днів з дня отримання замовлення. (пункт 1.2. Договору)

Згідно пункту 2.2. договору, ціна, кількість та асортимент товару визначаються та узгоджуються сторонами на кожну партію товару окремо у видаткових накладних постачальника, які, після їх підписання уповноваженими представниками сторін, стають невід`ємними частинами даного договору. При цьому, сторони домовилися також вважати належним чином уповноваженими представниками сторін осіб, які мають право на відпуск та отримання товарно-матеріальних цінностей від імені сторін.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що загальна орієнтовна вартість товару, що підлягає поставці за даним договором, визначається сторонами у розмірі 100 000,00 гри. Остаточна загальна вартість товару поставленого за даним договором визначається за сумою усіх належним чином оформлених видаткових накладних на поставку товару за даним договором у період його дії.

Відповідно до пункту 4.1. договору, розрахунок за кожну партію товару проводиться в обумовлений в видатковій накладній термін після здійснення поставки, шляхом безготівкового перерахування повної вартості партії товару, визначеної у видатковій накладній на поточний рахунок постачальника. На вимогу постачальника або за бажанням замовника допускається здійснення повної або часткової попередньої оплати партії товару.

В пункті 4.2. договору передбачено, якщо термін сплати у видатковій накладній не зазначений, то розрахунок здійснюється замовником не пізніше 30 календарних днів з моменту здійснення поставки.

У платіжному дорученні на здійснення оплати за партію товару замовник зобов`язаний зазначити номер та дату видаткової накладної, за якою було поставлено товар, за який здійснюється оплата, або рахунку за яким було здійснено попередню оплату. У випадку якщо у замовника наявна заборгованість за попередні поставки, оплата може бути зарахована постачальником у рахунок погашення заборгованості, що виникла раніше, незалежно від призначення платежу вказаного замовником. (пункт 4.3. Договору).

Відповідно до пункту 7.2. договору, у разі прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати поставленої партії товару замовник виплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченого зобов`язання.

Якщо прострочення оплати триває більше ніж 10 (десять) календарних днів замовник, поряд з штрафними санкціями передбаченими п.7.2. даного договору, на підставі ст.ст.625, 692 Цивільного кодексу України, зобов`язаний повернути постачальникові суму боргу, а також 20% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами постачальника за увесь час прострочення. (пункт 7.3 Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань відповідно до умов договору. В разі якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за 15 днів до припинення дії договору не повідомить письмово про припинення дії договору, він вважається продовженим на один рік на тих же умовах. (пункт 10.5. Договору)

За період з 09.09.2020 по 18.11.2020 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 8974,68 грн., що підтверджується накладними-специфікаціями №231164 від 09.09.2020 на загальну суму 362,50грн., №231165 від 09.09.2020 на загальну суму 305,55 грн., №231166 від 09.09.2020 на загальну суму 402,88 грн., №231685 від 16.09.2020 на загальну суму 48,58 грн., №231688 від 16.09.2020 на загальну суму 1702,81 грн., №231689 від 16.09.2020 на загальну суму 813,15 грн., №232143 від 23.09.2020 на загальну суму 173,02 грн., №232149 від 23.09.2020 на загальну суму 134,00 грн., №232586 від 30.09.2020 на загальну суму 428,09 грн., №232587 від 30.09.2020 на загальну суму 416,04 грн., №233946 від 21.10.2020 на загальну суму 49,50 грн., №233947 від 21.10.2020 на загальну суму 541,61 грн., №233948 від 21.10.2020р. на загальну суму 285,10 грн., №233949 від 21.10.2020 на загальну суму 590,15 грн., №233950 від 21.10.2020 на загальну суму 212,19 грн., №233957 від 21.10.2020 на загальну суму 146,40 грн., №235200 від 11.11.2020 на загальну суму 48,58 грн., №235201 від 11.11.2020 на загальну суму 556,90 грн., №235202 від 11.11.2020 на загальну суму 212,19 грн., №235203 від 11.11.2020 на загальну суму 248,46 грн., №235204 від 11.11.2020 на загальну суму 553,40 грн., №235636 від 18.11.2020 на загальну суму 129,58 грн., №235637 від 18.11.2020 на загальну суму 614,00 грн.

Товар був отриманий уповноваженими особами відповідача, що підтверджується відповідними підписами та відтисками печаток відповідача на кожній накладній - специфікації.

Станом на день звернення з позовом до суду заборгованість за договором поставки товару №4306/18 від 01.01.2018 складає 8974,68 грн.

Докази погашення заборгованості відповідачем на дату ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні.

Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлені договором терміни не здійснив оплату заборгованості позивач просить суд стягнути з останнього 10 460,19 грн., з яких 8974,68 грн. основний борг, 542,11 грн. пені нарахованої відповідно до умов п.7.2. договору та 943,40 грн. 20 % річних за користування грошовими коштами нарахованих відповідно до умов п.7.2., 7.3. договору за період з 10.10.2020 року по 19.05.2021 року.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем (далі - позивач, постачальник) та відповідачем (далі - відповідач, замовник), (разом іменовані - сторони) укладено договір поставки №4306/18 від 01.01.2018 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується здійснювати поставку медичних виробів, лікарських засобів, гігієнічних, косметичних та інших товарів (далі - товар), що належить йому на праві власності, а замовник приймати у свою власність та здійснювати оплату товару за цінами, кількістю, асортиментом та в порядку, визначеними умовами даного договору (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 2.3. договору загальна орієнтовна вартість товару, що підлягає поставці за даним договором, визначається сторонами у розмірі 100 000,00грн. Остаточна вартість товару поставленого за даним договором визначається за сумою всіх належним чином оформлених видаткових накладних на поставку товару за даним договором у період його дії (пункт 2.3 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань відповідно до умов договору (пункт 10.5 договору).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 3.5 договору врегульовано, що право власності на товар переходить від постачальника до замовника з моменту фактичної передачі товару уповноваженому представнику замовника, що підтверджується підписанням уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. У випадку, якщо поставка товару здійснюється на умовах СРТ місце вказане замовником (пункт 3.1.3 договору), право власності на товар переходить від постачальника до замовника з моменту передачі товару перевізникові, що підтверджується супровідним транспортним документом.

На виконання умов укладеного між сторонами договору у період з 09.09.2020 по 18.11.2020 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 8974,68 грн., що підтверджується: накладними-специфікаціями №231164 від 09.09.2020 на загальну суму 362,50грн., №231165 від 09.09.2020 на загальну суму 305,55 грн., №231166 від 09.09.2020 на загальну суму 402,88 грн., №231685 від 16.09.2020 на загальну суму 48,58 грн., №231688 від 16.09.2020 на загальну суму 1702,81 грн., №231689 від 16.09.2020 на загальну суму 813,15 грн., №232143 від 23.09.2020 на загальну суму 173,02 грн., №232149 від 23.09.2020 на загальну суму 134,00 грн., №232586 від 30.09.2020 на загальну суму 428,09 грн., №232587 від 30.09.2020 на загальну суму 416,04 грн., №233946 від 21.10.2020 на загальну суму 49,50 грн., №233947 від 21.10.2020 на загальну суму 541,61 грн., №233948 від 21.10.2020р. на загальну суму 285,10 грн., №233949 від 21.10.2020 на загальну суму 590,15 грн., №233950 від 21.10.2020 на загальну суму 212,19 грн., №233957 від 21.10.2020 на загальну суму 146,40 грн., №235200 від 11.11.2020 на загальну суму 48,58 грн., №235201 від 11.11.2020 на загальну суму 556,90 грн., №235202 від 11.11.2020 на загальну суму 212,19 грн., №235203 від 11.11.2020 на загальну суму 248,46 грн., №235204 від 11.11.2020 на загальну суму 553,40 грн., №235636 від 18.11.2020 на загальну суму 129,58 грн., №235637 від 18.11.2020 на загальну суму 614,00 грн.

Видаткові накладні підписані представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять. Отже, факт поставки товару визнається підтвердженим.

У ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Водночас пункти 4.1, 4.2. договору передбачають, що розрахунок за кожну партію товару проводиться в обумовлений у видатковій накладній термін після здійснення поставки, шляхом безготівкового перерахування повної вартості партії товару, визначеної у видатковій накладній на поточний рахунок постачальника. На вимогу постачальника або за бажанням замовника допускається здійснення повної або часткової попередньої оплати партії товару. Якщо термін сплати у видатковій накладній не зазначений, то розрахунок здійснюється замовником не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту здійснення поставки.

В порушення умов договору поставки №4306/18 від 01.01.2018 відповідач оплату за отриманий товар не здійснив, в результаті чого, станом на дату подачі позову, у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 8974,68 грн., що підтверджується накладними-специфікаціями наявними в матеріалах справи.

Докази добровільного погашення відповідачем заборгованості у розмірі 8974,68 грн. за договором поставки №4306/18 від 01.01.2018 в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, з огляду на доведеність порушення відповідачем зобов`язання з повної оплати товару за договором поставки №4306/18 від 01.01.2018, відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем 8974,68 грн., суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення 8974,68 грн. основного боргу правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на прострочення відповідачем грошового зобов`язання за договором №4306/18 від 01.01.2018, позивач просить суд стягнути з відповідача 542,11 пені нарахованої відповідно до умов п.7.2. Договору за період з 10.10.2020 по 19.05.2021 та 943,40 грн. 20 % річних за користування грошовими коштами нарахованих відповідно до умов п.7.2., 7.3. Договору за період з 10.10.2020 по 19.05.2021.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. За змістом ст. 3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, судом враховуються положення ч. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за даним договором винна сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства (пункт 7.1 договору). У разі прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати поставленої партії товару замовник виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченого зобов`язання (пункт 7.2 договору).

Позивач нарахував пеню за кожною накладною - специфікацією окремо в межах шестимісячного терміну, за загальний період прострочення з 20.10.2020 по 19.05.2021 на суму 542,11 грн.

Відповідач контррозрахунку не надав, вимогу не заперечив.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, суд дійшов до висновку, що останні заявлено правомірно, обґрунтовано та в межах максимально можливого розміру, у зв`язку з чим вимога про стягнення 542,11 грн. пені підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.629 ЦК України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, за змістом наведених норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідно до п.п. 7.2 та 7.3. договору, позивачем було нараховано 20% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами постачальника за весь час прострочення на суму 943,40 грн. за період з 10.10.2020 по 19.05.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд встановив, що 20% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 10.10.2020 по 19.05.2021 в сумі 943,40грн. нараховано в межах максимально можливого розміру.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 8974,68 грн. основної заборгованості, 542,11 грн. пені та 20% річних у розмірі 943,40 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Славутської центральної районної аптеки №9 (30000, Хмельницька обл., м. Славута, площа Шевченка, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКСТРЕЙД" (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Мала Кільцева, 18, ) 8 974,68 грн. основної заборгованості, 542,11 грн. пені, 943,40 грн. 20% річних та 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України та пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Рішення складено та підписано 05.08.2021.

Суддя А.М. Яроцький

Віддруковано у 3 прим. (усім реком. з повідомл. про вруч.):

1 - до справи;

2 - позивачу - 08131, Київська обл., Києво-Святошенський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Мала Кільцева, 18;

3 - відповідачу - 30000, Хмельницька обл., м. Славута, площа Шевченка, буд. 5.