ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 917/1500/18(917/1932/20)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Ткаченко Н.Г. - головуючого, Пєскова В.Г., Банаська О.О.,

за участю секретаря судового засідання Громак В. О.

за участю представника Exalo Drilling S.A. - адвоката Котягіна А.С. та ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" - арбітражного керуючого Хорошевської Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon" касаційну скаргу Exalo Drilling S.A.

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.04.2021

та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 в частині відмови у задоволенні заяви ліквідатора ТзОВ "УПСК Діамент" щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на ОСОБА_1

у справі № 917/1500/18 (917/1932/20)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 порушено провадження у справі № 917/1500/18 про банкрутство ТОВ "УПСК Діамент".

Постановою Господарського суду Полтавської області від 17.10.2019 у справі № 917/1500/18 ТОВ "УПСК Діамент" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Хорошевську Т.В.

Провадження у даній справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

07.12.2020 від ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" - арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. надійшла заява про покладення на засновника/керівника ТОВ "УПСК Діамент" - ОСОБА_2 та засновника ТОВ "УПСК Діамент" - ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута у зв`язку із доведенням до банкрутства.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 у справі 917/1500/18(917/1932/20) (суддя Паламарчук В.В.) заяву ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на засновника/керівника ОСОБА_2 та засновника ОСОБА_1 (з урахуванням уточнень вхід. №1555 від 10.02.2021 та вхід. №1596 від 11.02.2021) задоволено частково. Покладено субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника (ТОВ "УПСК Діамент" у зв`язку з доведенням його до банкрутства - на керівника/засновника ТОВ "УПСК Діамент" ОСОБА_2 у сумі: 109 660 450,79 грн. Стягнуто з керівника/засновника ТОВ "УПСК Діамент" ОСОБА_2 на користь ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" в якості субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, грошові кошти в сумі 109 660 450,79 грн. Заяву ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" - арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. в частині покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на ОСОБА_1 та солідарного стягнення з засновника ТОВ "УПСК Діамент" ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 109 660 450,79 грн. - залишено без задоволення. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.01.2021 (в частині накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, грошові кошти та корпоративні права ОСОБА_1 ).

Постановою Cхідного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 у справі № 917/1500/18 (917/1932/20) (колегія суддів: Тихий П.В. - головуючий, Сіверін В.І., Терещенко О.І.) ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 - залишено без змін.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернулося Exalo Drilling S.A. із касаційною скаргою, в якій просить:

-скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 у справі № 917/1500/18 (917/1932/20) в частині відмови у задоволенні заяви ліквідатора ТзОВ «УПСК Діамент» арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. в частині покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на ОСОБА_1 та солідарного стягнення з засновника ТОВ "УПСК Діамент" ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 109 660 450,79 грн.; скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.01.2021 в частині накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, грошові кошти та корпоративні права ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 у справі № 917/1500/18 (917/1932/20);

-ухвалити нове рішення, яким покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника (ТОВ "УПСК Діамент") на співвласника ТзОВ "УПСК Діамент" ОСОБА_1 в сумі 109 660 450,79 грн.

Підставами касаційного оскарження Exalo Drilling S.A. зазначає п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме не врахування судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а також неправильне застосування норм матеріального права.

Заявник касаційної скарги вказує на те, що у випадку ОСОБА_1 , підставою для субсидіарної відповідальності є його бездіяльність як співвласника ТОВ "УПСК Діамент", який, володіючи часткою у 50% статутного капіталу не здійснював контроль за діяльністю товариства, не ознайомлювався із фінансово-господарською документацію та податковою звітністю, не ініціював питання зміни керівника товариства, не вимагав проведення аудиту.

При цьому, Exalo Drilling S.A. у касаційній скарзі доводить, що положення законодавства України, і позиція Верховного Суду (постанови від 17.06.2020 у справі № 924/669/17 та від 17.06.2020 у справі № 923/590/18) свідчать, що не лише неправомірні дії осіб, що контролюють боржника, але і їх бездіяльність, що призвела до неплатоспроможності підприємства, порушення прав та інтересів кредиторів, є підставою для покладення на таких осіб субсидіарної відповідальності.

Також на думку скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 906/904/16 сформульовано правову позицію, згідно якої притаманною ознакою цивільно-правової відповідальності є те, що особа, яка є відповідачем, повинна довести відсутність своєї вини.

Разом з тим, заявник касаційної скарги наголошує, що факт виходу ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ "УПСК Діамент" не підтверджується належними і допустимими доказами, і його правовідносини з товариством не припинилися у 2015 році.

Ліквідатор ТОВ "УПСК Діамент" - арбітражний керуючий Хорошевська Т.В. та ТОВ "Дніпровський трубний завод" звернулися до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з відзивами на касаційну скаргу Exalo Drilling S.A., в яких підтримали позицію скаржника та просили задовольнити касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Exalo Drilling S.A., ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" - арбітражного керуючого Хорошевської Т.В., обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзивів на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Предметом даного судового розгляду є заява ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" - арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на засновників - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, у поданій заяві ліквідатор банкрута Хорошевська Т.В. посилається на те, що в ході виконання ліквідаційної процедури ТОВ "УПСК Діамент", за результатами проведення аналізу фінансового стану підприємства та проведення інших дій, нею було встановлено, що у період, починаючи з 01.01.2016, за рахунок недобросовісних дій, некомпетентності та свідомій умисності, а також у зв`язку з бездіяльністю та невжиттям необхідних своєчасних заходів по виведенню підприємства з надкритичного стану керівником та засновником (учасником) ТОВ "УПСК Діамент" - ОСОБА_2 , а також другим засновником (учасником) - ОСОБА_1 , доведено товариство до банкрутства і завдано збитки його кредиторам.

Задовольняючи частково заяву ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" - арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. та покладаючи субсидіарну відповідальність на ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідальним за результати господарської діяльності боржника та винним у настанні банкрутства підприємства є один із засновників (учасників) ТОВ "УПСК Діамент" та його керівник - ОСОБА_2 . Його винні дії, що призвели до неплатоспроможності боржника, доведені матеріалами цієї справи.

Разом з тим, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про недоведеність ліквідатором підстав для покладання субсидіарної відповідальності на другого засновника (учасника) ТОВ "УПСК Діамент" - ОСОБА_1 .

За висновками попередніх судових інстанцій, ліквідатором ТОВ "УПСК Діамент" - арбітражним керуючим Хорошевською Т.В. не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення учасником банкрута - ОСОБА_1 дій, що призвели до доведення ТОВ "УПСК Діамент" до банкрутства.

Однак, колегія суддів Касаційного господарського суду не погоджується із вказаними висновками судів першої та апеляційної інстанцій при розгляді питання про покладення субсидіарної відповідальності по зобов`язанням ТОВ "УПСК Діамент" на ОСОБА_1 , оскільки вони зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням вимог чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом. (ч. 3 ст. 215 ГК України).

Згідно з ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, а стягнені, за результатом проведеної роботи, суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

При цьому, на ліквідатора відповідно до ч.5 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства покладається обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) суб`єкта відповідальності та негативними наслідками (неплатоспроможністю боржника та відсутністю майна для задоволення вимог його кредиторів у процедурі банкрутства).

Водночас, притаманною ознакою цивільно-правової відповідальності є те, що особа, яка є відповідачем, повинна доказати відсутність своєї вини.

З вищевикладеного можна дійти висновку, що після визнання боржника банкрутом, за наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника, погашення заборгованості банкрута є неможливим внаслідок дій та (або) бездіяльності засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, до поки такі особи не доведуть протилежного.

Так, у справі, яка переглядається, під час встановлення обставин наявності або відсутності правових підстав для покладення субсидіарної відповідальності на співзасновника божника - ОСОБА_1 , суди надавали оцінку лише діям ОСОБА_1 та їх зв`язку з доведенням ТОВ "УПСК Діамент" до банкрутства.

Погоджуючись з судом першої інстанції про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності за боргами ТОВ "УПСК Діамент", апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ліквідатором не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення засновником (учасником) ТОВ "УПСК Діамент" - ОСОБА_1 дій, що призвели до доведення товариства до банкрутства.

Проте, судами першої та апеляційної інстанцій не було враховано, що не лише неправомірні дії осіб, що контролюють боржника, але і їх бездіяльність, що призвела до неплатоспроможності товариства, порушення прав та інтересів кредиторів, є підставою для покладення на таких осіб субсидіарної відповідальності.

Відповідно до ст. 211 ГК України засновники (учасники) суб`єкта підприємництва, власник майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, у межах своїх повноважень зобов`язані вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та згідно з п. 5.1. Статуту ТОВ "УПСК Діамент" учасниками Товариства є наступні фізичні особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - ОСОБА_2 .

Згідно з п. 6.2. Статуту ТОВ "УПСК Діамент", ОСОБА_2 володіє 50 % голосів, ОСОБА_1 - 50% голосів.

Відповідно до п. 5.4. Статуту ТОВ "УПСК Діамент", учасники Товариства, у порядку визначеному чинним законодавством та цим Статутом, мають право, зокрема, брати участь в управлінні Товариством шляхом участі у загальних зборах учасників, обрання до виконавчих або контролюючих органів Товариства, подання на розгляд загальних зборів або виконавчого органу письмових пропозицій стосовно удосконалення структури Товариства, скорочення виробничих витрат, збереження майна.

При розгляді спору у даній справі судам належало належним чином перевірити доводи ліквідатора банкрута про те, що підставою для субсидіарної відповідальності ОСОБА_1 є бездіяльність останнього як співзасновника ТОВ "УПСК Діамент", що призвела до неплатоспроможності Товариства, оскільки, володіючи часткою у 50% статутного капіталу, ОСОБА_1 мав здійснювати, але не здійснював, належний контроль за діяльністю Товариства.

Колегія суддів зазначає, що засновник (учасник) має законодавчо визначене право отримувати інформацію про господарську діяльність товариства, а відтак, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись із річною фінансовою звітністю товариства, вживати заходи для проведення аудиту, а враховуючи його право брати участь у розподілі прибутку товариства, мав бути обізнаним про фінансову ситуацію, що склалася на ТОВ "УПСК Діамент".

Проте, попередніми судовими інстанціями наведеного перевірено не було та не враховано, що до засновника (учасника) товариства може бути застосована субсидіарна відповідальність у зв`язку з його бездіяльністю в органі управління боржником, що мало наслідком стійку неплатоспроможність боржника та відсутність у нього будь-яких активів на час проведення ліквідаційної процедури для задоволення вимог кредиторів. При цьому, суди також не врахували, що притаманною ознакою цивільно-правової відповідальності є те, що особа, яка є відповідачем, повинна довести відсутність своєї вини.

Отже, аргументи касаційної скарги про те, що не лише дії учасника (керівника) банкрута, а й бездіяльність таких осіб, може бути підставою для покладення субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведенням товариства до банкрутства, знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду.

Разом з цим, стосовно доводів заявника касаційної скарги про те, що факт виходу ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ "УПСК Діамент" не підтверджується належними і допустимими доказами, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пп. ж) п. 5.4. та п. 6.16 Статуту ТОВ "УПСК Діамент", учасник Товариства має право вийти зі складу Товариства в установленому чинним законодавством порядку, письмово повідомивши про це Товариство не пізніше ніж за три місяці до виходу. При виході учасника йому сплачується частина майна Товариства пропорційно його частці в статутному капіталі. Оплата вартості частки в майні Товариства при виході учасника з Товариства здійснюється пропорційно його частці в статутному капіталі Товариства. Виплата здійснюється в термін, не пізніше одного місяця після затвердження річного звіту за рік, в якому відбувся вихід учасника, але не пізніше 12 місяців з дня виходу.

Апеляційним судом встановлено, що 04.08.2015 на адресу ТОВ "УПСК Діамент" ОСОБА_1 направлено повідомлення про намір вийти зі складу учасників та про проведення 11.11.2015 зборів засновників (т.1 а.с.124), а 11.11.2015 відбулись загальні збори учасників ТОВ "УПСК Діамент", на яких було прийнято оформлене протоколом № 1 рішення про відступлення частки ОСОБА_1 в статутному капіталі товариства у розмірі 50% на користь ОСОБА_2 (т.1 а.с.140).

Однак, зі змісту судового рішення не вбачається надання судом належної оцінки зазначеним доказам.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів зазначає, що якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

У даному випадку, як вбачається з постанови суду апеляційної інстанції, встановивши обставини направлення ОСОБА_1 повідомлення про намір вийти зі складу учасників, проведення 11.11.2015 загальних зборів учасників ТОВ "УПСК Діамент" та прийнятого рішення про відступлення ОСОБА_1 своєї частки в статутному капіталі товариства, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки поданим представником ОСОБА_1 на підтверження цих обставин доказам (копії листів від 01.06.2015, від 04.08.2015, копія протоколу № 1 від 11.11.2015). При цьому, з оскаржуваного судового рішення не вбачається також, що суд оглядав оригінали названих документів

Разом з цим, відхиляючи клопотання Exalo Drilling S.A. про витребування у ОСОБА_1 доказів надсилання директору ТОВ "УПСК Діамент" - ОСОБА_2 листів від 01.06.2015, від 04.08.2015 та доказів їх отримання адресатом, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Exalo Drilling S.A. не доведено необхідності витребування цих доказів, при цьому встановив, що в матеріалах справи міститься Протокол загальних зборів учасників ТОВ УПСК Діамент від 11.11.2015, скликаних за вимогою ОСОБА_1 , викладеною у вказаних листах, а належності та допустимості вказаного доказу (Протоколу загальних зборів учасників від 11.11.2015) Exalo Drilling S.A. не спростовано.

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно норм ч. ч. 2, 3 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, з матеріалів справи та прийнятих у справі судових рішень вбачається, що, суди першої та апеляційної інстанцій вимог наведених вище вимог ГПК України не дотримались.

При цьому, касаційний суд зазначає, що при розгляді справи господарським судам слід виходити з того, що судове рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження та оцінки судом, чого, зокрема, судом апеляційної інстанції зроблено не було.

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що дослідження та надання оцінки всім обставинам справи, наявним у справі доказам, доводам та запереченням всіх учасників справи в їх сукупності є обов`язковим при розгляді даного спору у справі про банкрутство ТОВ "УПСК Діамент".

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.11.2020, засновниками (учасниками) ТОВ "УПСК Діамент" є: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що в сукупності з іншими недоліками при вирішенні спору, яких припустились суди попередніх інстанцій, не дає підстави стверджувати, що факт виходу ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ "УПСК Діамент" підтверджується належними і допустимими доказами, та потребує додаткової перевірки.

Зокрема, з`ясуванню у даному випадку підлягають і обставини сплати частини майна чи оплати вартості частки в майні Товариства пропорційно його частці в статутному капіталі при виході учасника з Товариства, якщо це мало місце

Крім того, колегія суддів зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, ухвала суду першої інстанції оскаржувалась Exalo Drilling S.A. в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 . В іншій частині ухвала господарського суду не була предметом апеляційного оскарження і в апеляційному порядку не переглядалася.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Разом з тим, у резолютивній частині постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 у справі № 917/1500/18 (917/1932/20) зазначено про залишення без змін ухвали Господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 повністю.

Статтею 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, оскаржувані у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на обґрунтоване рішення. У справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001 ЄСПЛ зазначив, що лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя.

У Рішенні ЄСПЛ "Мала проти України" від 17.11.2014 суд погодився з доводами заявниці про наявність порушення статті 6 Конвенції у випадку ненадання судом оцінок аргументові заявниці, що мав ключове значення для результатів провадження.

З огляду на зазначене, виходячи з аналізу наведених вище норм, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення постановлені за відсутності належної оцінки доказів і доводів сторін, та не можуть вважатися такими, що відповідають критеріям справедливого судового розгляду відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Відтак, порушення судами першої та апеляційної інстанцій принципу повноти встановлення обставин справи, оцінки доказів та їх відображення у прийнятих судових рішеннях, якими вирішувався спір по суті, свідчить про передчасність здійснених висновків у даній справі щодо недоведеності підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 .

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ст. 300 ГПК України).

Встановивши зазначені порушення, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 та ухвала Господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 у справі № 917/1500/18 (917/1932/20) в частині відмови у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на ОСОБА_1 підлягають скасуванню, а справа у скасованій частині - направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати викладене в даній постанові, всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, які входять до предмету доказування при вирішенні питання про покладання субсидіарної відповідальності по зобов`язаннях боржника на його засновника (власника), дати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від встановленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат відповідно до ст.129 ГПК України судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Exalo Drilling S.A. - задовольнити частково.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 повністю та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 у справі № 917/1500/18 (917/1932/20) в частині відмови у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "УПСК Діамент" щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства на ОСОБА_1 - скасувати.

Справу № 917/1500/18 (917/1932/20) направити на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий,суддя Ткаченко Н. Г.

Судді Пєсков В.Г.

Банасько О. О.