УХВАЛА

м. Київ

04.08.2021Справа № 910/12504/21
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО» про забезпечення позову і додані до неї матеріали по справі

Особи, які отримають статус учасника справи:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»

Представники: без повідомлення представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «УКРГІДРОЕНЕРГО» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО» про визнання дій протиправними, зобов`язання укласти договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління, до відкриття провадження у справі, а саме:

заборонити Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227):

- застосовувати заходи щодо присвоєння Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний" відповідно до положень п. 1.7.1. Глави 1.7. Розділу I Правил ринку;

- надсилати Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» та Регулятору повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний";

- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» для покриття його заборгованості перед оператором системи передачі;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО», для покриття заборгованості перед Адміністратором розрахунків;

- застосовувати заходи щодо присвоєння Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу «Дефолтний» відповідно до положень п.1.7.4 глави 1.7 розділу І Правил ринку;

- надсилати Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» та Регулятору повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Дефолтний";

- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу «Дефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу;

- зупиняти майбутні та скасовувати діючі реєстрації двосторонніх договорів щодо продажу електричної енергії учасникам ринку (переможцям аукціонів на ТБ «Українська електронна біржа» та ДП «Гарантований покупець»);

- установлювати нульовий обсяг продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку для Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО»;

- направляти Приватному акціонерному товариству "Укргідроенерго" на підписання акти надання Послуг та акти коригування, які включать Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, надання яких не передбачено умовами Договору, а саме Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача;

- виставляти Приватному акціонерному товариству "Укргідроенерго" рахунки-фактури, які включають Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, надання яких не передбачено умовами Договору, а саме Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача;

- зараховувати кошти, сплачені Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" відповідно до умов Договору на умовах часткової попередньої оплати, в рахунок оплати Послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, надання яких не передбачено умовами Договору, а саме Послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача.

Суд, дослідивши заяву Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО» про забезпечення позову, приходить до висновку, що дана Заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з положеннями статті 137 Господарського процесуального кодексу України 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 у справі №911/2930/17.

У разі наміру звернутися до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки .

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду 25.03.2019 у справі № 920/622/18.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову вмотивована тим, що позивач у цій справі є учасником ринку електричної енергії та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1019 від 11.06.2019 року. Позивач зазначає, що Відповідач неправомірно включив до актів наданих послуг та рахунків- фактур за лютий - червень 2021 р., актів коригувань суму заборгованості за послуги, надання яких не передбачено умовами Договору, а саме послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача. Внаслідок незгоди з виставленими актами наданих послуг та рахунками- фактурами у Позивача виникла заборгованість перед Відповідачем на суму 46323737 грн. 12 коп., а за червень 2021 р. - 22682466 грн. 32 коп. В разі нездійснення оплати актів приймання - передачі послуг на підставі виставлених рахунків до Позивача, як учасника ринку, безальтернативно буде застосована відповідальність, передбачена п.1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року, а саме набуття статусу "Переддефорлтний". Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до припинення господарської діяльності позивача на організованих сегментах ринку електричної енергії та не матиме можливості виконувати умови договорів з іншими учасниками ринку.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В силу приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам при здійсненні судочинства необхідно застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту мас бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ГПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до статті 136 ГПК України Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, в якій, зокрема, Верховний Суд України вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

А у постанові Верховного Суду України №6-2552цс16 від 18.01.2017 зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Пунктом 1.7.1 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №307 від 14.03.2018 (надалі - Правила ринку), передбачено, що учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу "Переддефолтний" при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин:

1) учасник ринку до 18:00 банківського дня, що є другим робочим днем після дати отримання на електронну адресу учасника ринку через систему управління ринком платіжного документа від АР, не здійснив відповідну оплату;

2) учасник ринку, який є СВБ, не надавав, не підтримував, не збільшував та не поновлював фінансові гарантії в необхідному обсязі відповідно до розділу VI цих Правил;

3) учасник ринку не здійснив оплату послуги з передачі електричної енергії та/або з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у строк понад 30 календарних днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги.

Із наведеного положення законодавства вбачається, що підпункт 3) пункту 1.7.1 Правил ринку є спеціальним по відношенню до підпункту 1).

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" виставило Позивачу рахунки-фактури, акти приймання-передачі послуг за лютий 2021 р. - червень 2021 р., акти коригування від 16.04.2021 р. до актів від 31.07.2019 р., 31.08.2019 р., 30.09.2019 р., 31.10.2019 р., 30.11.2019 р., 31.12.2019 р., 31.01.2020 р., 29.02.2020 р., 31.03.2020 р., 30.04.2020 р., 31.05.2020 р., 30.06.2020 р., 31.07.2020 р., 31.08.2020 р., 30.09.2020 р., до яких включило послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача. Вказані акти не підписані з боку Позивача, а несплата Позивачем послуг, зокрема, включених до актів та рахунків - фактур, є настанням обставини, передбаченої підпунктом 3) пункту 1.7.1 Правил ринку, а не обставини, передбаченої підпунктом 1) пункту 1.7.1 вказаних Правил.

Таким чином, з огляду на наявність спору щодо нарахування послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача, заява про вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" вживати до заявника заходи, передбачені п. 1.7 Правил ринку у разі настання обставин та подій, передбачених підпунктом 3) пункту 1.7.1 Правил ринку є цілком співмірними та адекватними, оскільки стосуються правомірності нарахування відповідачем за послуги, що надаються на ринку електричної енергії, їх включення до рахунків та актів приймання-передачі послуг, що надає відповідачу у разі несплати таких спірних послуг право застосовувати до позивача заходи, передбачені Главою 1.7. Розділу І Правил ринку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2021 року по справі №910/13772/20.

Такі заходи забезпечення позову, як заборона відповідачу вчиняти певні дії, мають на меті запобігти невиправданому порушенню прав та інтересів позивача, а отже, невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він і має намір звернутися до суду.

Вжиття заявлених Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» заходів забезпечення позову не зумовлює жодним чином вирішення спору по суті, оскільки спрямоване виключно на збереження існуючого статусу позивача на ринку електричної енергії та недопущення негативних наслідків (у вигляді усунення учасника з ринку) до вирішення спору щодо послуг, які надаються на ринку електричної енергії.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Заявником у заяві про забезпечення позову наведено достатні обґрунтування та доведено належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" вчиняти певні дії, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також наявності зв`язку між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Що стосується заяви Позивача в частині заборони Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" направляти Приватному акціонерному товариству "Укргідроенерго" на підписання акти надання Послуг та акти коригування, які включать Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, надання яких не передбачено умовами Договору, а саме Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача; виставляти Приватному акціонерному товариству "Укргідроенерго" рахунки-фактури, які включають Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, надання яких не передбачено умовами Договору, а саме Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача; зараховувати кошти, сплачені Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" відповідно до умов Договору на умовах часткової попередньої оплати, в рахунок оплати Послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, надання яких не передбачено умовами Договору, а саме Послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надаються Користувачу в ролі Споживача, то вона не підлягає задоволенню, оскільки вказані заходи забезпечення позову не є співмірними із предметом майбутнього заявленого позову з урахуванням того, що вказані права Відповідача передбачені умовами Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0422-03012 від 30.05.2019 р.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи предмет даного спору та обґрунтування Заяви Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО» про вжиття заходів забезпечення позову, а також спроможність заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходу забезпечення позову, Суд приходить до висновку про часткове задоволення Заяви про забезпечення позову та необхідності заборонити Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" застосовувати заходи щодо присвоєння Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний" відповідно до положень п. 1.7.1. Глави 1.7. Розділу I Правил ринку; надсилати Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» та Регулятору повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний"; публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу; використовувати фінансові гарантії, що надаються Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» для покриття його заборгованості перед оператором системи передачі; використовувати фінансові гарантії, що надаються Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО», для покриття заборгованості перед Адміністратором розрахунків; застосовувати заходи щодо присвоєння Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу «Дефолтний» відповідно до положень п.1.7.4 глави 1.7 розділу І Правил ринку; надсилати Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» та Регулятору повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Дефолтний"; публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу «Дефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу; установлювати нульовий обсяг продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку для Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО».

Крім того, Суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суду слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд вважає, що обраний Позивачем захід про заборону вчиняти певні дії не перешкоджає господарській діяльності відповідача, а також не порушує права інших осіб, а лише запроваджує тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО» про забезпечення позову- задовольнити частково.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання укласти договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління, вжити наступні заходи забезпечення позову:

заборонити Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227):

- застосовувати заходи щодо присвоєння Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний" відповідно до положень п. 1.7.1. Глави 1.7. Розділу I Правил ринку;

- надсилати Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» та Регулятору повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний";

- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Переддефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» для покриття його заборгованості перед оператором системи передачі;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО», для покриття заборгованості перед Адміністратором розрахунків;

- застосовувати заходи щодо присвоєння Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу «Дефолтний» відповідно до положень п.1.7.4 глави 1.7 розділу І Правил ринку;

- надсилати Приватному акціонерному товариству «УКРГІДРОЕНЕРГО» та Регулятору повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу "Дефолтний";

- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Приватним акціонерним товариством «УКРГІДРОЕНЕРГО» статусу «Дефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу;

- установлювати нульовий обсяг продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку для Приватного акціонерного товариства «УКРГІДРОЕНЕРГО»;

3. В іншій частині заяви - відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання - 04.08.2021 року, відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", протягом 3 (трьох) років з дня набрання ухвалою законної сили.

Стягувачем за Ухвалою є Приватне акціонерне товариство «УКРГІДРОЕНЕРГО» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, Ідентифікаційний код юридичної особи 20588716);

Боржником за Ухвалою є Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227)

5. Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 04 серпня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин