ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

03 серпня 2021 року Справа № 915/1172/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Берилл» (54003, м. Миколаїв, вул. 68 Десантників, буд. 29, корпус А; місцезнаходження юридичної особи: 54055, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 197; адреса для листування: 54001, м. Миколаїв, вул. Шнеєрсона, буд. 9; адреса електронної пошти невідома; ідентифікаційний код 31268455)

до відповідача: Державного підприємства «Дослідний завод інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України» (54055, м. Миколаїв, вул. Чкалова, буд. 197; адреса електронної пошти невідома; ідентифікаційний код 05410381)

про: визнання права переважного придбання майна шляхом викупу, визнання права власності на частку майна, як такого, що придбане за правом переважного викупу,

В С Т А Н О В И В:

30.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Берилл» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н та без дати (вх. № 11698/21), в якій просить суд:

- витребувати з архіву Господарського суду Миколаївської області суду та оглянути в судовому засіданні господарську справу №915/1020/18 за позовом ТОВ «Берилл» до ДП Державне підприємство «Дослідний завод інституту імпульсних процесів та технологій національної академії наук України», треті особи - Фонд державного майна, Національна академія наук України;

- визнати за ТОВ «Берилл» право переважного придбання бази відпочинку «База відпочинку «Наука» і причал № 275 для маломірних суден», що розташована в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області шляхом викупу;

- визнати за ТОВ «Берилл» право власності на Ѕ частку майна бази відпочинку «База відпочинку «Наука» і причал № 275 для маломірних суден», як таке, що придбане за правом переважного викупу;

- всі судові витрати покласти на Відповідача.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Глави 1 Розділу III Господарського процесуального кодексу України за такими підставами.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За змістом статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Берилл» б/н та без дати (вх. № 11698/21) не відповідає вимогам ст.ст. 162, 164 ГПК України, оскільки:

По-перше, позовна заява не містить відомостей, передбачених ч. 3 ст. 162 ГПК України, а саме:

1) всупереч вимог п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України в позовній заяві зазначено неправильне повне найменування відповідача. Так, заявник у вступній частині позову вказує найменування відповідача: Державне підприємство «Дослідний завод інституту імпульсних процесів та технологій Національної академії наук України» (ідентифікаційний код юридичної особи 31268455), в той же час з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що правильним повним найменуванням юридичної особи з ідентифікаційним кодом 31268455 є Державне підприємство «Дослідний завод інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України».

Також, позивачем зазначено, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Берилл» є: Миколаївська область, місто Миколаїв, Чкалова, 197, в той час як з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Берилл» (ідентифікаційний код 31268455) є 54003, м. Миколаїв, вул. 68 Десантників, буд. 29, корпус А. Водночас будь-яких пояснень щодо наведених невідповідностей щодо адреси місцезнаходження позивача суду не надано.

Крім того, позивачем не зазначено у позовній заяві відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти учасників справи.

Суд також звертає увагу позивача на те, що зазначаючи у вступній частині позовної заяви суб`єктний склад учасників справи за участю третіх осіб (Національна академія наук України, Фонд державного майна України), позивач не зазначає ні статусу таких третіх осіб (з самостійними вимогами, чи без таких, на стороні позивача чи відповідача), ні обґрунтувань щодо підстав їх залучення до участі у справі.

2) позовна заява не містить належного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, що суперечить вимогам п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, зокрема в тексті позовної заяви взагалі не зазначено таких доказів (як і обставин, які вони підтверджують), що додані до позовної заяви, як: заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Берилл» № 07 від 18.05.2021. Суд не наділений правом самостійно вирішувати за позивача, які обставини підтверджуються наданими до позову доказами, за відсутності відповідних обґрунтувань. Вказане свідчить про те, що виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, як це передбачено п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, здійснений позивачем неналежним чином.

По-друге, позивачем не виконано належним чином вимоги щодо надання документів, передбачених ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

1) позивачем не виконано належним чином вимоги ч. 1 ст. 172 ГПК України щодо надіслання відповідачеві копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

До позовної заяви № 1305 від 27.07.2021 в якості доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів надано лише фіскальних чеки Акціонерного товариства «Укрпошта» (щодо направлення рекомендованого листа). Водночас, до позовної заяви не надано опису вкладення до листа, що суперечить вимогами ст. 172 ГПК України та не дає можливості суду переконатись у тому, що відповідачу було направлено копію позовної заяви б/н та без дати (вх. № 11698/21) з копіями доданих до неї документів (з наведенням відповідного переліку).

2) до позовної заяви не додано документу, який підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Так, приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, товариством в позовній заяві викладено одну позовну вимогу немайнового характеру визнати за позивачем право переважного придбання майна шляхом викупу, та одну вимогу майнового характеру визнати за позивачем права власності на частку майна, як такого, що придбане за правом переважного викупу.

Відповідно до правил п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Крім того, згідно з п. 2.2.1 вказаної постанови, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 гривні.

З урахуванням наведеного:

- за заявлену немайнову вимогу судовий збір повинен складати 2270,00 грн;

- за вимогу майнового характеру судовий збір повинен бути визначений з урахуванням визначеної позивачем (з документальним підтвердженням) вартості спірного майна.

Всупереч вимог ст. 164 ГПК України, позивач до позовної заяви доказів сплати судового збору не надав, як і не надав доказів на підтвердження вартості спірного майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невиконання позивачем вимог ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Таким чином, керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Берилл» б/н та без дати (вх. № 11698/21) у справі № 915/1172/21 залишити без руху.

2. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

3. Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.Г. Смородінова