ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/617/21

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», м. Київ

до ОСОБА_1 , м. Бориспіль, Київська область

про стягнення штрафних санкцій

представники:

від позивача - І.В.Грищенко

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» №3248/70 від 26.02.2021 року (вх. №611/21 від 01.03.2021) (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 127707,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за заявою-договором про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») від 20.11.2019 №ID7307783 щодо повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, штрафу та сплати комісії у строк, встановлений договором.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/617/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.05.2021 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 25.05.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/617/21 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 06.07.2021 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 06.07.2021 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 06.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі №911/617/21 та призначено розгляд справи по суті на 27.07.2021 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 27.07.2021 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 27.07.2021 року позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Судом враховано, що ухвали Господарського суду Київської області направлялись відповідачу на його адресу: АДРЕСА_1 , згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 26.03.2021 року №20-36-1812, виданої Реєстраційною службою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, на запит Господарського суду Київської області від 04.03.2021 року у відповідності до ч. 6 ст. 176 ГПК України, однак, поштові конверти, адресовані відповідачу, повернуто суду підприємством зв`язку із зазначенням причин повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, ухвали суду у справі офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, вони знаходяться у вільному доступі, тоді як згідно ст.ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 27.07.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (за договором - банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (за договором - позичальник) укладено заяву-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») від 20.11.2019 року №ID7307783 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Таскомбанк» з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

Відповідно до Заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів, відповідач підтвердив свою обізнаність (ознайомленість) та поінформованість відносно запропонованих Банком умов надання зазначених банківських послуг (в т.ч. кредитних) та надав відповідну згоду, що засвідчив власним підписом 09.09.2019 року.

У п. 2.1 Договору визначено розмір кредиту: 100000,00 грн.

Пунктом 2.3 Договору визначена вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування кредитом (далі - проценти): 0,0001% річних; розмір комісійної винагороди: є фіксованою та складає 2,99% від суми виданого кредиту (щомісячно); розмір комісійної винагороди за видачу кредиту: не передбачено.

Пунктом 2.4 Договору встановлено терміни і порядок погашення кредиту: погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення Договору, протягом 5 банківських днів, які передують календарному числу місяця, в якому укладено Договір, включно із цим числом; сплата комісійної винагороди за кредитом - щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення договору, до календарного числа місяця, в якому було укладено Договір, включно із цим числом; сума комісійної винагороди за перший місяць кредитування сплачується у день надання кредитних коштів; сплата комісійної винагороди (за наявності) за видачу кредиту - одноразово і сплачується у день надання кредитних коштів; сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у Додатку №1 до цього Договору та доступний клієнту у системі «ТАС24 Бізнес».

Відповідно до п. 2.6 Договору, строк кредиту: 12 місяців з дати укладення Договору.

Позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежі згідно графіку погашення кредиту. Остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну, зазначеного в п. 2.6 цього Договору (п.п. 3.1, 3.2 Договору).

Дата підписання Заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладення Договору (п. 4.4. Договору).

До матеріалів справи додано Додаток №1 до Заяви-договору №ID7307783, в якому наведено графік погашення кредиту.

Заява-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») від 20.11.2019 року №ID7307783 та Додаток №1 до Заяви-договору №ID7307783 підписані 20.11.2020 року за допомогою електронних цифрових підписів сторін, про що до матеріалів справи доданий протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 100000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку відповідача за № НОМЕР_2 за період з 20.11.2019 по 18.02.2021, яка додана до позову.

Як зазначає позивач, відповідач, в порушення умов Договору, свої зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами та зі сплати комісії за користування кредитом належним чином не виконав, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, зокрема, по тілу кредиту в сумі 82736,00 грн., по відсоткам в сумі 0,04 грн., по комісії 35880,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача надіслано повідомлення - вимогу від 13.11.2020 року №27353/70 (докази надіслання додано до матеріалів справи), в якій позивач вимагав сплатити заборгованість в сумі 87998,89 грн., з яких 82736,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 0,03 грн. заборгованість по відсоткам, 26910,00 грн. заборгованість по комісії, 3162,26 грн. пені, 2100,60 грн. штрафу. Однак, відповідачем вказана вимога позивача залишена без відповіді та реагування, заборгованість за Договором та штрафні санкції не погашено, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом 03.12.2020 року внесено запис №006002624 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 202-208 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 01.03.2021 року №34, до державного реєстру 03.12.2020 року внесено запис №006002624 про припинення державної реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, позивачем, звертаючись до господарського суду з даним позовом, обґрунтовано визначено належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, в порушення зазначених приписів чинного законодавства та умов Договору, відповідач свої зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, сплати комісії за користування кредитом, належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним на час розгляду справи утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 82736,00 грн., по відсоткам в сумі 0,04 грн., по комісії 35880,00 грн., що не спростовано відповідачем, доказів сплати зазначеної заборгованості до суду не надано.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення заборгованість по тілу кредиту в сумі 82736,00 грн., по відсоткам в сумі 0,04 грн., по комісії 35880,00 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 3.3 Договору просить суд стягнути з відповідача 6051,86 грн. пені за загальний період прострочення з 18.08.2020 по 18.02.2021.

Згідно п. 3.3 Договору, у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 6051,86 грн., судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично невірним, обґрунтованим, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 782,28 грн. за порушення строків виконання грошових зобов`язань за Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В обґрунтування заявленої до стягнення суми штрафу позивач посилається на Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк», до яких, як стверджує позивач, приєднався відповідач, підписавши Заяву-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») від 20.11.2019 року №ID7307783, що є публічними і розміщені на офіційному веб-сайті позивача, витяг з яких залучений до позовної заяви. Також, позивач зазначив, що відповідно до Заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів, відповідач підтвердив свою обізнаність (ознайомленість) та поінформованість відносно запропонованих Банком умов надання зазначених банківських послуг (в т.ч. кредитних) та надав відповідну згоду, що засвідчив власним підписом 09.09.2019 року.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, то саме на останнього покладається обов`язок довести, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивачем не було подано до суду належних та допустимих доказів того, що саме ці Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» у поданій банком до суду редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи кредитний договір. Також, не було подано доказів того, що вказані Правила та Тарифи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили положення щодо сплати штрафу.

Надана позивачем роздруківка Правил із свого сайту не є належним доказом, оскільки, цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни у Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк».

Визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, а також, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №916/2755/18 та від 01.11.2019 у справі №910/13940/18.

Правила, які були надані АТ «Таскомбанк» не містять підпису відповідача, а тому, такі Правила не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Заяви-договору про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») від 20.11.2019 року №ID7307783.

Судом досліджено положення Договору від 20.11.2019 року №ID7307783, укладеного між сторонами та встановлено, що такий вид забезпечення виконання грошового зобов`язання, як сплата штрафу за порушення позичальником строків виконання грошових зобов`язань за договором, сторони Договору, при його укладанні, не встановили і, як наслідок, положення даного Договору його не містять. До того ж, в позовній заяві не вказано підстав для нарахування позичальнику штрафу, а тільки приєднано його розрахунок.

Оскільки, сторонами Договору не встановлено такий вид забезпечення виконання грошового зобов`язання як штраф, що є обов`язковим при застосуванні судами норм чинного законодавства щодо стягнення штрафної відповідальності, яка настає тільки у випадку письмової домовленості сторін щодо її застосування, тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3039,48 грн. штрафу за порушення строків виконання грошових зобов`язань за Договором є безпідставними, та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, а також те, що борг відповідача з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами та комісії за користування кредитом перед позивачем на час прийняття рішення не погашено, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 82736,00 грн. основного боргу, 0,04 грн. простроченої заборгованості за відсотками, 35880,00 грн. заборгованості з комісії, а також 6051,86 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення з відповідача 3039,48 грн. штрафу, з огляду на їх безпідставність, задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про стягнення 127707,38 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) 82736 (вісімдесят дві тисячі сімсот тридцять шість) грн. 00 коп. заборгованості по тілу кредиту, 35880 (тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп. заборгованості по комісії, 0 (нуль) грн. 04 коп. заборгованості за відсотками, 6051 (шість тисяч п`ятдесят одну) грн. 86 коп. пені та 2215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн. 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.08.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць