ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 року м.Дніпро Справа № 904/1634/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Кощеєва І.М.,

при секретарі судового засідання: Пінчук Є.С.

представники сторін:

від відповідача за первісним позовом: Муравський В.В., ордер серія АЕ № 1052209 від 01.06.2021 р., адвокат;

представник позивача за первісним позовом не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021, ухвалене суддею Євстигнеєвою Н.М. (м. Дніпро) повний текст якого підписаний 16.01.2021, у справі №904/1634/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення 8 446 979,90 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" заборгованість у розмірі 8 446 979,90 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 7 072 560 грн.;

- пеня у розмірі 1 223 508,42 грн.;

- 3 % річних у розмірі 150 911,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання №28/44-18 від 30 листопада 2018 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 08.06.2019 по 18.03.2020 у сумі 150 911,48 грн.

На підставі пункту 9.1 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 1 223 508,42 грн. за загальний період з 08.06.2019 по 18.03.2020.

09 листопада 2020 року до Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про визнання недійсним договору постачання №28-44/18 від 30.11.2018, укладений між Приватним акціонерним товариством "Новокраматорський машинобудівний завод" та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод".

В обґрунтування заявлених вимог позивач за зустрічним позовом зазначає, що договір №28-44/18 від 30.11.2018 від імені ПАТ "ДМЗ" був підписаний комерційним директором Фроловим Д.Б., який діяв на підставі довіреності №76 від 25.04.2018, що видана виконуючим обов`язки генерального директора Ібрагімовим Мехмана Саядулла огли, який діяв на підставі Наказу ПАТ "ДМЗ" №171/Д від 18.04.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2020 прийнято зустрічний позов до розгляду разом із первісним позовом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 у цій справі первісний позов Приватного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про стягнення 8 446 979,9 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Приватного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" заборгованість у розмірі 7 072 560 грн., пеню у розмірі 1209760 грн 02 коп, 3 % річних у розмірі 149 788 грн 02коп, витрати по сплаті судового збору у сумі 126 481 грн 62 коп, видати наказ.

В решті позовних вимог за первісним позовом - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до Приватного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" про визнання недійсним договору відмовлено.

Судові витрати за розгляд зустрічного позову покладені на Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод".

Не погодившись із зазначеним рішенням суду в повному обсязі, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, не доведення обставин справи належними доказами, просить рішення господарського суду скасувати в повному обсязі, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог за первісним позовом.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що на підтвердження своїх вимог позивач надав копії специфікації №1, накладні №49615784 від 04.05.2019, №49920952 від 23.05.2019, №49777600 від 14.05.2019, №51143642 від 17.08.2019.

Специфікація №1 є додатковою угодою до договору №28/44-18 від 30.11.2018, якою погоджуються істотні умови договору поставки, а саме асортимент товару, кількість, вимоги до його якості, ціна, додаткові умови поставки партії товару, який постачається. Даний документ не фіксує факт поставки товару, а є лише документом, що зазначає перелік товару, замовленого покупцем, а тому не є доказом здійснення постачальником поставки товару покупцю та наявності у покупця обов`язку з оплати зазначеного товару.

Разом з цим, додаток №1 до договору №28/44-18 від 30.11.2018, специфікація №1 не відповідає встановленим вимогам щодо договору, оскільки не містить дати та місця укладення, а також зазначення посади та документу, що підтверджує повноваження осіб, які діяли від імені юридичних осіб, що уклали даний додаток.

Щодо наданих позивачем накладних, заявник апеляційної скарги вважає, що вони є виключно доказом виконання перевізником свої обов`язків щодо перевезення, і не можуть бути основним доказом поставки товару за договором поставки №28/44-18 від 30.11.2018. Наполягає на тому, що саме видаткова накладна є документом, який фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Оскільки позивачем не надані видаткові накладні на кожну із поставок, то обов`язок відповідача щодо здійснення розрахунків за накладними №49615784 від 04.05.2019, №49920952 від 23.05.2019, №49777600 від 14.05.2019, №51143642 від 17.08.2019 на перевезення залізничним транспортом, не доведений, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки призначення на посаду генерального директора та особи, що виконує його повноваження, належить до компетенції Наглядової ради ПрАТ "ДМЗ", то положення пункту 11.7 Статуту ПрАТ "ДМЗ", про те, що особа, на яку тимчасово покладаються обов`язки Генерального директора за його відсутності, має всі повноваження Генерального директора Товариства, поширюються лише на особу, яка призначена рішенням Наглядової ради ПрАТ "ДМЗ", а не наказом генерального директора.

Отже, Ібрагімов Мехман Саядулла огли не мав повноважень видавати довіреність №76 від25.04.2018 на укладання господарських договорів, оскільки сам не мав повноважень на вчинення таких дій, а тому довіреність №76 від 25.04.2018 є нікчемною на підставі частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

З урахуванням нікчемності довіреності №76 від 25.04.2018 вбачається, що Договір №28-44/18 від 30.11.2018, укладений між ПрАТ "НКМЗ" та ПрАТ "ДМЗ", є також нікчемним на підставі частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

З даного вбачається, що у зв`язку з недійсністю Договору у ПрАТ "ДМЗ" та ПрАТ "НКМЗ" не виникло жодних прав та обов`язків на підставі даного договору.

Крім того, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Аналогічний висновок викладений Верховним судом в постановах від 08.05.2018 у справі № 913/399/15, від 05.06.2018 у справі № 916/2084/17, від 19.06.2018 у справі № 908/4550/15.

Також зазначає, що станом на 30.11.2018 генеральний директор ПрАТ "ДМЗ" Бергеман Геннадій Володимирович виконував свої обов`язки, а наказ №171/Д від 18.04.2018 вичерпав свою дію, у зв`язку з його виконанням.

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що позивач виготовив обладнання відповідно до Специфікації № 1 та здійснив поставку на умовах та у строки, які передбачені Специфікацією, що підтверджується копіями повагонних відомостей: № 1905001, № 1908028, № 1905051, № 1905034 та копіями залізничних накладних.

Згідно відміток у залізних накладних від 09.05.2019, 14.05.2019, 23.05.2019 та 17.08.2019 (графи 51 та 53 "Підтвердження одержання вантажу, вантаж одержав") продукція була одержана представником скаржника Арнаут Л.О., паспорт НОМЕР_1 па підставі довіреності № 242 від 20.12.2018.

Більш того, на дату подання позовної заяви, позивачем були надані електронні документи залізничних накладних (№ 49615784 від 04.05.2019, № 49920952 від 23.05.2019, № 49777600 від 14.05.2019, № 51143642 від 17.08.2019), які були оформлені відповідно до Порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 01.1 1.2010 р. № 800, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.04.2011 за № 478/19216 та відповідно до наказу AT Укрзалізниця" від 14.05.2019 №302 про затвердження та введення в дію детальної структури, складу і формату реквізитів та атрибутів електронного перевізною документа.

Враховуючи вищевикладене, Позивач виконав свої зобов`язання стосовно поставки товару згідно умов договору № 28/44-18 від 30.11.2018, а скаржник в свою чергу набув власність на товар згідно відміток у залізничних накладних про одержання вантажу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2021 (суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 у справі №904/1634/20 залишено без руху. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, а саме: уточнення вимог прохальної частини скарги щодо вимог за зустрічним позовом, а також надання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (193 210,03 грн).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 (колегія суддів у складі: головуючий Іванов О.Г. (доповідач), Дармін М.О., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 у справі № 904/1634/20; розгляд справи призначений в судовому засіданні на 14.04.2021.

Через тимчасову непрацездатність судді Антоніка С.Г. та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 14.04.2021, не відбулось.

29.04.2021 суддя Антонік С.Г. вийшов на роботу, в зв`язку з чим колегія ухвалою від 29.04.2021 визначила нову дату судового засідання 02.06.2021.

01.06.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1634/20 у зв`язку з відпусткою судді Дарміна М.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021, справу №904/1634/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Антонік С.Г., якою справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 02.06.2021 задоволено клопотання відповідача та відкладено розгляд апеляційної скарги на 28.07.2021.

27.07.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1634/20 у зв`язку з відпусткою суддів Антоніка С.Г., Березкіної О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021, справу №904/1634/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Кощеєв І.М., якою справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 28.07.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

30 листопада 2018 року Приватним акціонерним товариством "Новокраматорський машинобудівний завод" в особі заступника голови правління, головного інженера Волошина О.І. (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" в особі комерційного директора Фролова Д.Б., що діє на підставі доручення №76 від 25.04.2018 (покупець) укладено договір постачання №28/44-18.

Відповідно до умов договору (п.1.1.) постачальник зобов`язується передати у власність покупцю продукцію (Товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити обладнання (Товар) на передбачених цим Договором умовах.

Відповідно до п. 1.2. договору товар поставляється на умовах DAP ст. Горяіново.

Асортимент товару, ціна, кількість, вимоги до якості, гарантійний термін на товар (якщо на даний вид товару передбачено гарантійний строк), додаткові умови поставки кожної партії товару, яка поставляється за цим договором, узгоджуються в додатках (специфікаціях) до цього договору, є його невід`ємною частиною (п.1.3. договору).

Ціна за одиницю виміру товару визначається додатками (Специфікаціями) (п.2.1.).

Згідно п.2.2. договору орієнтовна сума договору складає 11 026 200,00грн з ПДВ, яка визначена по курсу гривні до долару США, встановленому НБУ на дату 19.09.2018: 1 долар США= 28,151007 грн. Остаточна сума договору визначається сумою вартості всіх специфікацій.

Договором передбачено, що:

валюта сплати гривня. Форма сплати попередня та наступна сплата (п.4.1.);

форма оплати: аванс 20% від вартості продукції по специфікації та наступна оплата 80% від вартості фактично відвантаженої продукції (п.4.2.);

розрахунок за продукцію відбувається наступним чином: після підписання контракту (або додаткової угоди) покупець протягом 10 (десяти) банківських днів оплачує постачальнику аванс у розмірі 20% вартості товару відповідної специфікації. остаточний розрахунок здійснюється у розмірі 80% вартості кожної одиниці відвантаженого товару протягом 30 календарних днів з дати поставки. Оплата здійснюється шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі відповідного рахунку (п.4.3. договору).

Відповідно до пункту 6.1.5 Договору поставки №28/44-18 від 30.11.2018, Постачальник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі надати Покупцеві документи на поставку Товару, які повинні бути заповнені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань передбачена розділом 9 договору поставки.

Відповідно до п.9.3. договору у разі порушення покупцем строку оплати товару, згідно з п.4.2. договору, він сплачує пеню у розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печаткою сторонами і діє до 31.12.2019. У випадку, якщо у сторін на момент закінчення терміну дії цього договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання і не задоволені законні вимоги, дія договору продовжується до повного виконання таких зобов`язань і законних вимог (п.12.1. договору).

Відповідно до пункту 12.8 Договору поставки №28/44-18 від 30.11.2018, взаємовідносини Сторін не врегулюванні цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

30.11.2018 сторонами підписана Специфікація №1 на поставку товару до Договору поставки на загальну суму 11026200,00грн. та Технічні умови постачання (Додаток №№ 1,2 а.с.13-14 том 1).

Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод" поставило Приватному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний завод" продукцію згідно залізничних накладних № 49615784 від 09.05.2019 на суму 2423846,40грн., № 49777600 від 19.05.2019 на суму 2 436 480,00грн, № 49920952 від 27.05.2019 на суму 1 524 153,6грн, № 51143642 від 21.08.2019 на суму 2436480,00грн..

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату вартості поставленого товару на загальну суму 8 820 960,00грн (а.с.21-24 том 1):

№ 2-1966303 від 04.05.2019 на суму 2 423 846,40грн. Зазначений рахунок був частково оплачений: 09.08.2019 у сумі 1 000 000, 00грн., 03.09.2019 у сумі 748 400,00грн. Заборгованість за цим рахунком складає 675 446,40грн.

№ 2-196319 від 14.05.2019 на суму 2 436 480,00грн

№ 2-196340 від 23.05.2019 на суму 1 524 153,6грн

№ 2-196507 від 17.08.2019 на суму 2 436 480,00грн

07.10.2019 позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 009/юр-92/671 від 07.10.2019 з вимогою оплатити суму заборгованості, яка отримана відповідачем 10.10.2019 (а.с.33 т.1). Претензія залишена без відповіді та задоволення.

Заборгованість за поставлену продукцію складає 7 072 560,00грн. (8 820 960,00грн - 1 748400,00грн).

Згідно п. 4.3. договору строк оплати за поставлений товар згідно залізничних накладних настав:

за накладною № 49615784 від 09.05.2019 на суму 2 423 846,40грн - 08.06.2019 (з огляду на те, що строк оплати 08.06.2019 є вихідним днем субота, з урахуванням приписів ст. 254 Цивільного кодексу України строк оплати переноситься на перший робочий день 10.06.2019);

за накладною № 49777600 від 19.05.2019 на суму 2 436 480,00грн 18.06.2019;

за накладною № 49920952 від 27.05.2019 на суму 1 524 153,6грн 26.06.2019;

за накладною № 51143642 від 21.08.2019 на суму 2 436 480,00грн - 20.09.2019.

Позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлену продукцію в сумі 7 072 560,00грн.

В свою чергу відповідач вважає договір поставки таким, що суперечить чинному законодавству, просить визнати його недійсним.

Наведене і стало причиною звернення з позовом до суду.

Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод" просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" заборгованість у розмірі 8 446 979,90 грн., з яких: - основний борг у розмірі 7 072 560 грн.; - пеня у розмірі 1 223 508,42 грн.; - 3 % річних у розмірі 150 911,48 грн.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, господарський суд виходив з того, що доказів оплати вартості поставленого товару у сумі 7 072560,00 грн. станом на дату звернення з позовом до суду відповідач суду не надав. За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 7 072560,00грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову господарський суд виходив з того, що згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 2018 рік керівником (генеральним директором) ПрАТ "ДМЗ" був Бергеман Геннадій Володимирович, який на період своєї відпустки з 23.04.2018 по 27.04.2018 підписав наказ №171/д від 18.04.2018 про тимчасове виконання обов`язків генерального директора Ібрагімовим Мехманом Саядули.

Таким чином, довіреність № 76 від 25.04.2018, яка видана Ібрагімовим М.С. відповідає нормам діючого законодавства. Зі змісту довіреності вбачається, що довіреність видана без права передовіри і діє з 25.04.2018 по 31.12.2018. Доказів відкликання цієї довіреності матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладання договору поставки, строки оплати вартості поставленого товару, виникнення прострочки виконання зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод" поставило Приватному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний завод" продукцію згідно залізничних накладних № 49615784 від 09.05.2019 на суму 2423846,40грн., № 49777600 від 19.05.2019 на суму 2 436 480,00грн, № 49920952 від 27.05.2019 на суму 1 524 153,6грн, № 51143642 від 21.08.2019 на суму 2436480,00грн..

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про недоведеність позивачем факту поставки товару за договором №28/44-18 від 30.11.2018, з огляду на наступне.

У відповідності до визначень термінів, що міститься в ст. 1 Закону України від 16.07.99 №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні:

- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1-2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Видаткова накладна є документом, який фіксує факт отримання/передачі матеріальних цінностей (товарів або послуг) від однієї особи іншій і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Форму видаткової накладної не затверджено.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи (розділ 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363).

Відповідно до н. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, що затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантаж, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати і а інших платежів для перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення,де видається одержувачу разом з вантажем.

Отже, як видаткова накладна, так і товарно-транспортна накладна є різновидами первинних документів (накладних), які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Відповідно до п. 1.4 договору право власності на товар переходить з моменту поставки товару. Датою поставки товару вважається дата, вказана у гр. 51 накладної «Календарний штемпель прибуття вантажу», станція Горяіново, Придніпровської залізниці або дата прибуття товару на склад покупця, вказана в товаро-транспортній накладній (при поставці автомобільним транспортом.

Отже, сторони у Договорі домовилися, що первинним документом, що підтверджує поставку товару при поставці залізничним транспортом, є саме залізнична накладна.

Матеріалами справ підтверджено, що позивач виготовив обладнання відповідно до Специфікації № 1 та здійснив поставку на умовах та у строки, які передбачені Специфікацією, що підтверджується копіями повагонних відомостей: № 1905001, № 1908028, № 1905051, № 1905034 та копіями залізничних накладних.

Згідно відміток у залізних накладних від 09.05.2019, 14.05.2019, 23.05.2019 та 17.08.2019 (графи 51 та 53 "Підтвердження одержання вантажу, вантаж одержав") продукція була одержана представником скаржника Арнаут Л.О., паспорт НОМЕР_1 па підставі довіреності № 242 від 20.12.2018.

Отже, товар був отриманий представником скаржника згідно довіреностей, тим самим підтверджується факт поставки товару, та набуття скаржником права власності на товар.

Більш того, на дату подання позовної заяви, позивачем були надані електронні документи залізничних накладних (№ 49615784 від 04.05.2019, № 49920952 від 23.05.2019, № 49777600 від 14.05.2019, № 51143642 від 17.08.2019), які були оформлені відповідно до Порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 01.1 1.2010 № 800, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.04.2011 за № 478/19216 та відповідно до наказу AT Укрзалізниця" від 14.05.2019 №302 про затвердження та введення в дію детальної структури, складу і формату реквізитів та атрибутів електронного перевізною документа.

Враховуючи вищевикладене, Позивач виконав свої зобов`язання стосовно поставки товару згідно умов договору № 28/44-18 від 30.11.2018, а скаржник в свою чергу набув власність на товар згідно відміток у залізничних накладних про одержання вантажу.

Що стосується посилання скаржника на те, що Специфікація не є документом, який підтверджує факт поставки товару, то господарський суд і не приходив до такого висновку. Господарський суд зазначив, що виконання позивачем зобов`язань з поставки товару згідно умов договору підтверджується копіями повагоних відомостей та копіями залізничних накладних.

Посилання відповідача стосовно невідповідності Специфікації № 1 (додаток № 1) вимогам щодо договору є безпідставним, оскільки Додаток №1 підписувався разом з Договором та був його невід`ємною частиною, містить дату підписання та зазначення посади осіб, які підписували як договір, так і додаток одночасно (т. 1 а.с. 13).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що оплата товару, поставленого за цим договором, здійснюється наступним чином: сплачуєтьcя аванс 20% від вартості продукції по специфікації та наступна оплата 80% від вартості фактично відвантаженої продукції протягом 30 календарних днів з дати поставки товару (п.4.2., 4.3. договору).

Строк оплати поставленого товару за накладною № 49615784 від 09.05.2019 на суму 2 423 846,40грн настав 10.06.2019 (з огляду на те, що строк оплати 08.06.2019 є вихідним днем субота, з урахуванням приписів ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України строк оплати переноситься на перший робочий день 10.06.2019);

за накладною № 49777600 від 19.05.2019 на суму 2 436 480,00грн 18.06.2019;

за накладною № 49920952 від 27.05.2019 на суму 1 524153,6грн 26.06.2019;

за накладною № 51143642 від 21.08.2019 на суму 2 436 480,00грн - 20.09.2019.

Тож, строк оплати вартості поставленого товару є таким, що настав.

В установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання з оплати не виконав.

Доказів оплати вартості поставленого товару у сумі 7 072560,00грн, станом на дату звернення з позовом до суду відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 7 072560,00 грн є обґрунтованою та такою, що підставно задоволена господарським судом.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача повідомив колегію суддів про те, що за його інформацією, у липні 2021 року відповідачем погашено перед позивачем заборгованість за договором поставки; просив врахувати дану обставину при винесенні постанови за результатами розгляду апеляційної скарги.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з пунктом 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Оскільки відповідно до матеріалів справи сума основного боргу не була погашена на час винесення рішення (11.01.2021), то відтак, у господарського суду не було підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 269, 277 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що існували саме на момент винесення рішення, а не після цього. Тому погашення боржником заборгованості, стягнутої за рішенням суду, жодним чином не впливає на підставність задоволення позову, а має значення вже на стадії виконання рішення суду.

Також, колегія суддів констатує, що заявник апеляційної скарги ані усно, ані письмово не відмовлявся від апеляційної скарги.

Також позивач просив стягнути пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 1 223 508,42 грн. за загальний період з 08.06.2019 по 18.03.2020, яка нарахована на підставі пункту 9.1 договору та три відсотки річних за період прострочки з 08.06.2019 по 18.03.2020 у сумі 150 911,48 грн., нараховані на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини першої ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечень щодо розрахунку пені відповідач не надав, доказів, наведених в обґрунтування позову не спростував.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені колегією суддів встановлено, що позивачем невірно визначено період нарахування пені на суму 2423846,40 грн, строк оплати якої настав 10.06.2019, тож прострочка виникає з 11.06.2019.

Сума пені на заборгованість 2423846,40 грн за період з 11.06.2019 по 08.08.2019 складає 135735,40 грн.

Розрахунок пені на суму 1423846,4 складає 33158,07грн., є вірним.

Сума пені на заборгованість 675446,40 грн за період з 03.09.2019 по 08.12.2019 складає 56996,57грн.

Таким чином сума пені за рахунком № 2-196303 від 04.05.2019 складає 225 890,04грн (135735,40грн + 33158,07грн +56996,57грн).

За рахунком № 2-196319 від 14.05.2019 на суму 2 436 480,00 пеня складає 401 451,8грн

За рахунком № 2-196340 від 23.05.2019 на суму 1 524 153,60грн пеня за період з 27.06.2019 по 26.12.2019 складає 248457,92грн.

За рахунком № 2-196507 від 17.08.2019 на суму 2 436480грн пеня за період з 21.09.2019 по 18.03.2020 складає 333960,26грн.

Таким чином пеня за період з 11.06.2019 по 18.03.2020 складає 1 209 760,02грн (225890,04грн+401 451,8грн+248457,92грн.+333 960,26грн).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, колегія суддів зазначає, що позивачем при обчисленні трьох відсотків річних невірно визначено період прострочки виконання зобов`язання. З матеріалів справи убачається, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати починаючи з 05.11.2019, відповідно й нарахування трьох відсотків має бути здійснено за період з 05.11.2019 по 22.11.2019.

Таким чином, розмір трьох відсотків за період з 11.06.2019 по 08.08.2019 складає 11753,99грн (2423846,40 грн. х3%/365).

В іншій частині розрахунок трьох відсотків річних за рахунком № 2-196303 від 04.05.2019 здійснено позивачем вірно. Загальна сума 3% за цим рахунком 25660,06грн (11753,99грн+ 2925,71грн +10 980,36грн).

За рахунком № 2-196319 від 14.05.2019 на суму 2436 480,00 три відсотки складають 54828,19грн. за період з 19.06.2019 по 18.03.2020.

За рахунком № 2-196340 від 23.05.2019 на суму 1 524 153,60грн три відсотки складають 33 295,89грн.

За рахунком № 2-196507 від 17.08.2019 на суму 2 436480 грн три відсотки за період з 21.09.2019 по 18.03.2020 складають 36 003,88грн.

Таким чином три відсотки річних за загальний період з 11.06.2019 по 18.03.2020 складають 149 788,02грн (25660,06грн +54828,19грн +33 295,89грн + 36 003,88грн.).

Враховуючи викладене, господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми 8 432 108,04 грн,. з яких: 7 072 560,00грн. - заборгованість за поставлений товар; 1 209 760,02грн пеня; 149 788,02 грн три відсотки річних.

Щодо вимоги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" за зустрічним позовом про визнання договору поставки недійсним.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

30 листопада 2018 року Приватним акціонерним товариством "Новокраматорський машинобудівний завод" в особі заступника голови правління, головного інженера Волошина О.І. (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" в особі комерційного директора Фролова Д.Б., що діє на підставі доручення №76 від 25.04.2018 (покупець) укладено договір постачання №28/44-18.

25.04.2018 на ім`я Фролова Дениса Борисовича Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" в особі в.о. генерального директора Ібрагімова Мехмана Саядулла огли, який діяв на підставі наказу №171/Д від 18.04.2018 видана довіреність № 76.

За змістом цієї довіреності Фролов Д.Б. має право від імені ПрАТ "ДМЗ" укладати договори, зокрема договори купівлі-продажу, поставки, міни, в тому числі зовнішньоекономічні договори (контракти), з питань придбання сировини та будь-яких інших товарно-матеріальних цінностей (а.с.132 т.1).

Довіреність видана без права передоручення на період з 25.04.2018 по 31.12.2018.

В обґрунтування заявлених вимог за зустрічним позовом та доводів апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" зазначає, що договір №28-44/18 від 30.11.2018 від імені ПАТ "ДМЗ" був підписаний комерційним директором Фроловим Д.Б., який діяв на підставі довіреності №76 від 25.04.2018. Зазначена довіреність видана виконуючим обов`язки генерального директора Ібрагімовим Мехмана Саядулла огли, який сам не мав повноважень на вчинення таких дій, а тому довіреність є нікчемною. Про наявність обмеження повноважень особи, що підписала договір ПрАТ "НКМЗ" мало знати, оскільки така інформація є загальнодоступною.

З урахуванням нікчемності довіреності №76 від 25.04.2018 вбачається, що Договір, є також нікчемним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Частиною 1 ст. 244 ЦК України встановлено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Статтею 238 ЦК України встановлено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

За змістом статей 2, 80, 91, 92 ЦК України юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами. Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 ЦК України).

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.11.2018 (дату укладання спірного правочину) керівником ПрАТ "ДМЗ" був Бергеман Геннадій Володимирович.

Відповідно до п. 11.5 Статуту ПрАТ "ДМЗ", Генеральний директор обирається Наглядовою радою більшістю голосів членів Наглядової ради, які беруть участь у засіданні, строком не більше як на 1 (один) рік, що повинне бути вказане у рішенні Наглядової ради, і може переобиратися необмежену кількість разів. Пропозиція про висунення кандидата на посаду Генерального директора повинна містити ім`я кандидата, місце його роботи, займану посаду, відомості про зайняття посад в органах управління інших організацій.

Відповідно до 10.3.34. Статуту ПрАТ "ДМЗ", прийняття рішення про відсторонення Генерального директора від здійснення повноважень та обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження Генерального директора належить до виключної компетенції наглядової ради.

Відповідно до 11.7 Статуту ПрАТ "ДМЗ", особа, на яку тимчасово покладаються обов`язки Генерального директора за його відсутності, має всі повноваження Генерального директора Товариства, передбачені законодавством України, цим Статутом та Положенням про Виконавчий орган Товариства, в тому числі діє без довіреності від імені Товариства та представляє його інтереси в усіх установах, підприємствах та організаціях. Інші особи можуть діяти від імені Товариства у порядку представництва, передбаченому Цивільним кодексом України. Генеральний директор може доручати вирішення окремих питань та/або делегувати повноваження, що входять до його компетенції, своїм заступникам або керівникам структурних підрозділів, в межах, передбачених цим Статутом та Положенням про Виконавчий орган шляхом видання відповідного наказу.

Наказ - це розпорядчий документ, який видається керівником установи (структурного підрозділу) на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, обов`язковий для виконання підлеглими. Наказ набуває чинності з моменту його підписання, якщо інший термін не вказано в його тексті.

Генеральний директор обирається Наглядовою радою більшістю голосів членів Наглядової ради, які беруть участь у засіданні, строком не більше як на І (один) рік. що повинне бути вказане в рішенні Наглядової ради, і може переобиратися необмежену кількість разів. Наглядова рада вправі достроково припинити повноваження Генерального директора. Пунктом 11.6 статуту ПрАТ "ДМЗ" передбачено, що Генеральний директор має право без довіреності діяти від імені Товариства, представляти Товариство в його відносинах з державними органами, підприємствами, установами, організаціями, у тому числі іноземними, українськими та іноземними громадянами та будь-якими іншими третіми сторонами: вести переговори та укладати будь-які правочини, договори (контракти тощо) від імені Товариства.

Згідно Положення "Про виконавчий орган" ПрАТ "ДМЗ" передбачено, що у разі неможливості виконання Генеральним директором своїх повноважень його обов`язки виконує призначена ним особа. Особа на яку тимчасово покладаються обов`язки Генерального директора за його відсутності, має всі повноваження Генерального директора, передбачені законодавством України. Статутом та цим Положенням, в тому числі діє без довіреності від імені Товариства та представляє його інтереси в усіх установах, підприємствах та організаціях. Інші особи можуть діяти від імені Товариства у порядку представництва, передбаченому Цивільним кодексом. Пунктом 4.5 Положення "Про виконавчий орган" ПрАТ "ДМЗ" зазначено, що право відпису документів від імені Товариства без довіреності має Генеральний директор. Інші особи мають право підпису документів від імені Товариства на підставі довіреностей, які видає Генеральний директор Товариства.

Так, згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 2018 рік керівником (генеральним директором) ПрАТ "ДМЗ" був Бергеман Геннадій Володимирович, який на період своєї відпустки з 23.04.2018 по 27.04.2018 підписав наказ №171/д від 18.04.2018 про тимчасове виконання обов`язків генерального директора Ібрагімовим Мехманом Саядули.

Таким чином, довіреність № 76 від 25.04.2018, яка видана Ібрагімовим М.С. відповідає нормам діючого законодавства. Зі змісту довіреності вбачається, що довіреність видана без права передовіри і діє з 25.04.2018 по 31.12.2018. Доказів відкликання цієї довіреності матеріали справи не містять.

Колегія суддів приймає до уваги висновки викладені Верховним Судом в постановах від 08.05.2018 у справі № 913/399/15 від 05.06.2018 у справі № 916/2084/17, від 19.06.2018 у справі № 908/4550/15, відповідно до яких обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

В той же час, вищезазначені висновки Верховного Суду не можна застосовувати до спірних правовідносин, оскільки обмеження повноважень щодо представництва юридичної особимають юридичну силу саме для третьої особи, а не для сторони, представник якої діяв з перевищенням повноважень (в даному випадку, за доводами Відповідача - ПрАТ "Дніпровський металургійний завод").

Окрім того, з огляду на приписи статей 92, 237 - 239, 241 ЦК України для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання (постанова ВП ВС від 27.06.18 у справі № 668/13907/13-ц).

Частина 5 ст. 12 ЦК України відносить до дискреції суду оцінювати поведінку особи, чи є вона добросовісною та розумною, або ж навпаки, недобросовісною та нерозумною.

Судом достовірно встановлено, що оспорюваний договір постачання № 28/44-18 від 30.11.2018 зі сторони Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" виконано у спосіб прийняття товару у продавця (позивача) та його часткової оплати шляхом безготівкового розрахунку.

За викладеного, у суду відсутні підстави задовольнити зустрічні позовні вимоги про визнання договору поставки недійсним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 у справі № 904/1634/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 у справі №904/1634/20 залишити без змін.

Судові витрати Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10.08.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв