ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/995/19 (909/636/21)

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А. , секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватне підприємство "Автодор БНД", вул. Григорія Сковороди, буд. 15,м. Світловодськ,Кіровоградська область,27500

до відповідача: Дочірнє підприємство "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Коломийська ДЕД" ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" с. Матеївці,Коломийський район, Івано-Франківська область,78267

про стягнення заборгованості в сумі 309 701 грн 30 к.

Представники:

від відповідача: не з`явився

від відповідача:Каблучко Д.О., за ордером

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство "Автодор БНД" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ДП "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія " Автомобільні дороги України" про стягнення 309701,30грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у межах справи про банкрутство ДП "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія " Автомобільні дороги України" .

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з"явився, будь-яких клопотань суду не адресував, відзив на позов не надіслав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши матеріали справи, суд встановив.

07.08.2020 року між Приватним підприємством «АВТОДОР БНД» (за умовами Договору -«Постачальник») та Дочірнім підприємством «Івано-Франківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Коломийська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (за умовами Договору - «Покупець») було укладено договір постачання нафтопродуктів №64 (надалі - «Договір»).

Умовами п. 1.1. Договору визначено, що в порядку і на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати Покупцю товар, визначений у цьому Договорі (надалі іменується Товар), який не обтяжений, та щодо якого відсутні претензії третіх осіб, а Покупець зобов`язується прийняти зазначений товар і сплатити його вартість. Найменування товару: Бітум шляховий БНД 70/100, мінеральний порошок МП 1, пічне паливо, водно-бітумна емульсія, тощо (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 2.1. Договору одиниця виміру кількості товару: літри/тони (згідно заявки Покупця на постачання Товару). Загальна кількість товару за цим Договором є необмеженою та визначається кількістю отриманого товару Покупцем протягом всього строку дії Договору.

Ціна за одиницю товару та загальна ціна партії товару зазначається у рахунках з врахуванням ПДВ та транспортних витрат (п. 3.2 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що оплата товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника згідно виставленого рахунку. Датою здійснення платежу являється дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Остаточний розрахунок за отриманий товар (у випадку не повної оплати) здійснюється Покупцем не пізніше 30 діб з дати отримання товару Покупцем (п. 4.2 Договору).

Згідно п. 5.3 Договору право власності на товар переходить до Покупця в час його фактичного отримання.

Умовами п. 6.6 Договору закріплено, що Покупець за порушення строків оплати товару встановлених п. 4.2 Договору сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 9.1 Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 9.1 цього Договору та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині виконання грошових обов`язків -до їх повного виконання (п. 9.2 Договору).

10.08.2020 року Постачальник у відповідності до умов Договору поставив, а Покупець фактично прийняв (отримав у власність) наступний товар належної якості, а саме: бітум дорожній марки 70/100 у кількості 23,96 тон, загальною вартістю 308125,60 грн з ПДВ.

Вказане підтверджується: рахунком на оплату №114 від 10.08.2020 року, видатковою накладною №118 від 10.08.2020 року, ТТН №118 від 10.08.2020 року, сертифікатом відповідності, що виданий ДП «Полтавастандарт-метрологія» () та зареєстрований в реєстрі за №ІІА.056.П.00117-18 та податковою накладною №23 від 10.08.2020 року, яка згідно текстової квитанції зареєстрована в ЄРПН.

Таким чином, Постачальник належним чином та у відповідності до умов Договору, виконав свої зобов`язання щодо постачання вище зазначеного товару, натомість Покупець свій обов`язок по оплаті товару виконав частково, зокрема перерахував в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Постачальника грошові кошти у загальній сумі 50000 грн.

Вказане підтверджується: платіжним дорученням №483 від 11.01.2021 року та банківською випискою по рахунку Постачальника за період із 01.01.2021 року по 11.01.2021 рік.

За даним бухгалтерського обліку, у Покупця перед Постачальником згідно Договору, рахується заборгованість (основний борг) у загальній сумі 258125,60 гри, яка не погашена .

Умовами п. 6.6 Договору закріплено, що Покупець за порушення строків оплати товару встановлених п. 4.2 Договору сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст.265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст.712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 258125,60грн.

Факт поставки вказаного товару підтверджується наявними у матеріалах даної справи копіями відповідних платіжних доручень та банківською випискою постачальника.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором постачання нафтопродуктів №64 від 07.08.2020 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання покладаються додаткові юридичні обов"язки в тому числі передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка вказує на те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Умовами п. 6.6 Договору закріплено, що Покупець за порушення строків оплати товару встановлених п. 4.2 Договору сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивачем, за порушення строків оплати поставленого природного газу, нараховано відповідачу 17476 ,16грн. пені нарахованої на рівні подвійної облікової ставки НБУ, 27410, 90 грн. інфляційних нарахувань та 6688, 64грн. 3% річних.

Суд здійснивши перерахунок пені, 3% річних та інфляційних нарахувань прийшов до висновку про те, що до задоволення належить 17476 ,16грн. пені нарахованої на рівні подвійної облікової ставки НБУ, 8684,46грн. інфляційних нарахувань та 6688, 64грн. 3% річних.

В частині стягнення 18726,44грн. - відмовити.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (76004, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Є.Петрушевича, буд. 1, ) в особі філії «Коломийська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (78267, Івано-Франківська обл., Коломийський р-н., с. Матеївці, код ЄДРПОУ ВП: 26263984) на користь Приватного підприємства «АВТОДОР БНД» (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, буд. №15, ) - 258125грн. 60 копійок основного боргу, 17476 грн. 16 копійок пені нарахованої на рівні подвійної облікової ставки НБУ, 8684грн.46коп. інфляційних нарахувань, 6688грн. 64 копійки 3% річних та 4364грн.62коп. судового збору.

Видати судовий наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.08.2021

Суддя Шкіндер П.А.