РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2021Справа № 910/21682/15 (910/19505/20)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (28034, Коровоградська обл., Олександрійський р-н, смт. Приютівка, вул. Межева, 2/1; поштова адреса: 28001, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Шевченка, 48)

до Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1)

про стягнення 9 035,79 грн.

В межах справи № 910/21682/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про банкрутство

суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 9 035,79 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.12.2020 № 910/18881/20 (суддя Стасюк С.В.) матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 9 035,79 грн. передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва для розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2020 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 9 035,79 грн. до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України".

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом, п`ятнадцятиденний з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду відзиву на позов з доданням доказів, строк не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 9 035,79 грн. Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково- виробнича фірма "Агросвіт" - Продавець (надалі - Позивач), з однієї сторони та Філією "Олександрівський кінний завод №174 Державного підприємства "Конярство України" - Покупець (надалі- Відповідач), з другої сторони був укладений договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції № 20/03.1СЮ згідно умов якого позивач зобов`язувався здійснювати постачання товарів безпосередньо пов`язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції відповідачу, а відповідач зобов`язувався прийняти та оплатити отриманий товар.

Пунктом 1.2. договору сторони погодили загальну кількість товару, "еквіалент ціни товару", "погоджений курс", асортимент, ціну, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним договором визначаються сторонами на кожну окрему партію товару у Доповненнях до нього. Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов даного договору становить: 40 л.

Відповідно до п. 4.3. договору сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватись за отриманий товар з моменту прийняття товару, згідно з п. 2.5. даного Договору в строк, що указано в останньому Доповненні до цього Договору, тобто відповідно до Доповнення договору п. 2.1. договору сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватись за отриманий товар до 1 травня 2019, що становить 100% вартості товару.

Згідно п. 3.1 договору ціна цього договору становить 16 562, 40 грн. з ПДВ, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару.

У відповідності до умов Договору, відповідач зобов`язався вчасно перерахувати грошові кошти за поставлений товар.

Водночас, зобов`язання з оплати товару, що був прийнятий відповідно до договору № 20/03.1СЮ від 20.03.2019 та доповнення до нього виконано відповідачем частково на загальну суму 11 000, 00 грн. Непогашена заборгованість відповідача за отриманий товар становить 5 562, 40 грн.

Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем товару на загальну суму 16 562, 40 грн підтверджується оформленою видатковою накладною № А/03-0000255 від 21.03.2019.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань спричинило виникнення заборгованості за Договором №20/03.1СЮ від 20.03.2019 поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції, в розмірі - 5 562, 40 грн.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи, а саме копією видаткової накладної № А/03-0000255 від 21.03.2019 підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 16 562, 40 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.3 Договору, відповідач зобов`язаний був оплатити поставлений товар протягом 60 банківських днів з моменту отримання товару.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 5 562, 40 грн., а строк виконання грошового зобов`язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В матеріалах справи відсутні будь які докази, щоб підтверджували здійснення відповідачем розрахунків за поставлений товар.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору поставки товарів № 20/03.1СЮ від 20.03.2019 не здійснив оплату за поставлений товар, а тому, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 5 562, 40 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 958, 88 грн. то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 7.3.7 договору в разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,001 % від суми боргу за кожен день прострочення та штраф у розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

Відтак, здійснивши перевірку розрахунку пені (наведеного позивачем у позовній заяві) в розмірі 958, 88 грн., суд вважає даний розрахунок обґрунтованим, таким, що не суперечить положенням договору та нормам чинного законодавства, відповідно виконаний позивачем вірно. У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 958, 88 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 30 % річних в розмірі 2 514, 51 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 11.4 договору сторони погодили, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, продавець може вимагати від покупця, а останні зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30 % річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку розрахунків 30% річних, суд вважає дані розрахунки обґрунтовані, такі, що не суперечить нормам чинного законодавства, відповідно виконані позивачем вірно. У зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 30 % річних в розмірі 2 514, 51 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1; ідентифікаційний код 37404165), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (28034, Кіровоградська обл., Олександрійський р-н, смт. Приютівка, вул. Межева, 2/1; поштова адреса: 28001, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Шевченка, 48; ідентифікаційний код 23233729) основний борг в сумі 5 562 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн. 40 коп., пеню в сумі 958 (дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп., 30 % річних в сумі 2 514 (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн. 51 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам, розпоряднику майна боржника, Міністерству економіки України та Київській міській прокуратурі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк