ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"03" серпня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/604/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригуза П.Д., розглянувши заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинських областях (, вул.Коперника, 4 м.Львів) про видачу судового наказу про стягнення з боржника Відділу освіти Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області (, вул.Шевченка, 27 смт.Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області) заборгованості з орендної плати, пені, штрафу та неустойки,

в с т а н о в и в:

30.07.2021 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинських областях звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Відділу освіти Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №50-19/06-08 від 11.11.2019 року у виді орендної плати у розмірі 3406,54 грн, пені у розмірі 84,06 грн, штрафу у розмірі 340,65 грн та неустойки у розмірі 2704,58 грн.

Дослідивши заяву, суд приходить до висновку, що у частині вимог щодо стягнення пені, штрафу та неустойки слід відмовити виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що вимоги про стягнення неустойки (пені та штрафу) у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань. Відтак, штраф та пеня являються штрафними санкціями, які сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань, та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені/штрафу була передбачена договором.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до з ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З наданих до заяви матеріалів та розрахунків встановлено, що пеня у розмірі 84,06 грн, штраф у розмірі 340,65 грн та неустойка у розмірі 2704,58 грн нарахована заявником на підставі пункту 4.8. Договору, але за змістом Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №50-19/06-08 від 11.11.2019 року такий пункт відсутній.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу в частині вимог щодо стягнення пені у розмірі 84,06 грн, штрафу у розмірі 340,65 грн та неустойки у розмірі 2704,58 грн слід відмовити, а щодо стягнення орендної плати у розмірі 3406,54 грн - видати судовий науказ.

Частиною 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 148. 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинських областях у видачі судового наказу про стягнення з боржника Відділу освіти Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області пені у розмірі 84,06 грн, штрафу у розмірі 340,65 грн та неустойки у розмірі 2704,58 грн.

2. Відповідно до ч. 2 ст. 235, ст. 255 ГПК України ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена. Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення її повного тексту.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Закарпатської області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Пригуза П.Д.