РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/541/21

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Приватного підприємства "Агрохім Торг",

пров. Шевченківський, буд. 32, м. Харків, 61054;

e-mail: ; ;

до відповідача: Дочірнього підприємства "Лугове",

вул. Прокопа Гацька, буд. 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1;

предмет спору: про стягнення 2999591,62грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Білоусов В.І. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ №1029196, видано 27.07.2021;

від відповідача: Онопко В.О. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АА №1119303, видано 15.07.2021.

У судовому засіданні 28.07.2021, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

28.05.2021, від Приватного підприємства «Агрохім Торг» (надалі - ПП «Агрохім Торг») надійшла позовна заява до Дочірнього підприємства "Лугове" (надалі - ДП «Лугове») про стягнення 2999591,62грн за товар (карбамідно-аміачна суміш КАС-32 у кількості 405,35т) поставлений на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2020 №10/12-20 та додаткової угоди №1 від 13.12.2020 до нього (надалі - Договір).

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем договірних зобов`язань по своєчасному розрахунку за товар, отриманий на підставі двосторонніх видаткових накладних №РН-37 від 17.12.2020, №РН-38 від 17.12.2020 та №РН-39 від 17.12.2020, складених сторонами на виконання умов указаного Договору.

Ухвалою суду від 07.06.2021, після усунення встановлених недоліків, дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/541/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07.07.2021; учасникам справи встановлено строки для подачі до суду заяв по суті заявлених вимог, зокрема відповідачу - 15 календарних днів з дня отримання вказаної ухвали для подачі до суду та позивачу відзиву на позов.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі від 07.06.2021 направлена відповідачу за адресою його державної реєстрації згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг з якого наявний в матеріалах справи), а саме: вул. Прокопа Гацька, буд. 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040, отримана адресатом 10.06.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №870.

Тобто, строк на подання мотивованого відзиву на позов, у порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі -ГПК України), сплинув 25.06.2021.

Відповідач процесуальним правом на подання, в порядку статей 165, 178 ГПК України, письмових заперечень на позов у межах установлених ухвалою строків не скористався, проти заявленого позову не заперечив.

07.07.2021, сторони в підготовче засідання не прибули, повноважних представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи (зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу поштового відправлення №870).

За результатами підготовчого засідання, судом, у порядку п.3 частини 2 статті 185 ГПК України, постановлено закрити підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 19.07.2021, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

19.07.2021, сторони повторно до суду не прибули, повноважних представників не направили (без пояснення причин), про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що зокрема свідчить рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення №455.

На електронну адресу суду, 16.07.2021, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника за наявними матеріалами справи, що задоволено судом.

Враховуючи, що неприбуття належним чином повідомлених сторін у судове засідання (явка представників яких до суду обов`язковою не визнавалась) не є перешкодою для розгляду спору по суті (частина 1 статті 202 ГПК України), 19.07.2021, розпочато розгляд справи по суті.

15.07.2021, на електронну адресу суду, від відповідача надійшло клопотання про направлення ухвали суду про відкриття провадження в справі на електронну адресу його представника - адвоката Онопко В.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1119303, виданого 15.07.2021.

Дане клопотання судом відхилено, з огляду на відсутність підстав повторного направлення процесуального документа суду на електронну адресу повноважного представника відповідача. Виходячи з наявних матеріалів справи судом установлено, що відповідачем, засобами поштового зв`язку, за адресою його державної реєстрації отримано ухвалу суду про відкриття провадження в справі 10.06.2021 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №870).

Також, 16.07.2021, від відповідача, засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання додаткового часу для подання письмового відзиву на позов. Дане клопотання мотивоване неотриманням відповідачем процесуальних документів у справі №927/541/21, що, за його твердженням, позбавило його можливості в установлений строк надати відзив на позов, сформувати правову позицію відносно заявлених вимог.

Ухвалою суду від 19.07.2021 судом відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву на позов. За висновком суду, твердження представника відповідача про неотримання ДП "Лугове" процесуальних документів у справі №927/541/21 не відповідає дійсності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, засобами поштового зв`язку, отримано ухвалу суду про відкриття провадження в справі від 07.06.2021 - 10.06.2021 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №870) та ухвалу суду від 07.07.2021 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду - 15.07.2021 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №455). За відсутності в ДП «Лугове» поважних причин пропуску процесуального строку, встановленого судом, відповідачу відмовлено в продовжені процесуального строку на подачу відзиву на позов.

За висновком суду, відповідач мав достатньо часу для подання мотивованих заперечень на позов, у порядку статей 165, 178 ГПК України, в строк, установлений ухвалою суду від 07.06.2021. Граничний строк для подачі відзиву на позов сплинув 25.06.2021. Станом на 19.07.2021 наведені дії відповідачем не вчинено.

Водночас відповідно до частини 1 статті 216 ГПК України, за клопотанням відповідача, судом постановлено відкласти розгляд справи по суті на 28.07.2021, у межах процесуальних строків розгляду спору, з метою надання останньому можливості в судовому засіданні висловити свою правову позицію відносно заявлених вимог, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

28.07.2021, у судове засідання прибули повноважні представники обох сторін.

23.07.2021, відповідачем, засобами поштового зв`язку направлено до суду відзив на позов, що поданий з порушенням процесуальних строків, установлених ухвалою від 07.06.2021. Поважність причин пропуску строку на подання відзиву мотивував фактом неотримання процесуальних документів суду в справі №927/541/21. Звертав увагу, що наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №870 та №455 не містять будь-якої інформації про особу, яка отримувала поштову кореспонденцію за адресою державної реєстрації відповідача (проставлено лише підпис, без зазначення повного ім`я, прізвища та по-батькові такої особи). Відтак, на думку представника відповідача, перелічені документи не можуть бути належними доказами на підтвердження отримання відповідачем (його повноважною особою) ухвал від 07.06.2021 та від 07.07.2021.

У відзиві на позов відповідач заперечував факт отримання товару за видатковими накладними №РН-37 від 17.12.2020, №РН-38 від 17.12.2020 та №РН-39 від 17.12.2020 загальною вартістю 2999591,62грн. Звертав увагу, що виходячи з умов п.4.5. Договору поставка товару мала здійснюватись транспортом на умовах EXW (Інкотермс 2010) із складу постачальника, розташованого за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, 15 (тобто автомобільним транспортом покупця зі складу продавця, всі транспортні витрати покупця). Однак ДП «Лугове» (покупець) не мало на балансі транспортних засобів, які б дозволили здійснити перевезення товару (добрив) в обсязі 405,35тон згідно спірних видаткових накладних. Зазначав, що директор Підприємства за місцем відвантаження спірного товару не перебував, участі в прийнятті такого товару не приймав, вказані видаткові накладні не підписував. Також просив урахувати, що попередньо до позивача в порядку, обумовленому п.4.6. Договору, із письмовим повідомленням про готовність отримання товару та відправлення транспортних засобів для його відвантаження не звертався.

З урахуванням обставин наведених у відзиві, суд визнав поважними причини пропуску відповідачем строків для подання відзиву на позов та, за відсутності мотивованих заперечень позивача, відповідно до частини 2 статті 119 ГПК України, продовжив установлений процесуальний строк на вчинення відповідних дій, залучив відзив до матеріалів справи, з подальшим врахуванням його змісту при винесені рішення в справі.

Відповідачем, засобами електронного зв`язку, 26.07.2021, подано до суду клопотання про витребування в позивача оригіналів видаткових накладних №РН-37 від 17.12.2020, №РН-38 від 17.12.2020 та №РН-39 від 17.12.2020. Достовірність цих документів поставлена відповідачем під сумнів.

Судом задоволено клопотання відповідача та витребувано в позивача, на огляд суду оригінали спірних видаткових накладних. У судовому засіданні 28.07.2021, судом, разом з представниками сторін, оглянуто оригінали видаткових накладних: №РН-37 від 17.12.2020 на суму 999740,54грн, № РН-38 від 17.12.2020 на суму 999962,54грн, №РН-39 від 17.12.2020 на суму 999888,54грн. Установлено, що перелічені видаткові накладні складено сторонами в двосторонньому порядку за підписом керівників Підприємств, а саме: від ПП «Агрохім Торг» - Кальченко О.В. та від ДП «Лугове» - ОСОБА_1 Підписи сторін засвідчені печатками юридичних осіб. Оригінали даних видаткових накладних залучено судом до матеріалів справи.

Відповідачем, засобами електронного зв`язку, 26.07.2021, подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження в справі. На вирішення судової експертної установи просив поставити наступне питання: чи виконано підпис, що знаходиться в графі «отримав» у видаткових накладних: від 17.12.2020 №РН-37, від 17.12.2020 №РН-38, від 17.12.2020 №РН-39 до Договору №10/12-20 від 10.12.2020 ОСОБА_1, чи іншою особою?

Повноважний представник позивача в судовому засіданні усно проти призначення судової почеркознавчої експертизи в справі заперечував та звертав увагу суду на неможливість вчинення таких дій на стадії судового розгляду спору по суті. Вважає, що дане клопотання відповідача заявлено з пропуском процесуальних строків, з метою затягування судового розгляду справи. Звертав увагу, що оглянуті та залучені судом до матеріалів справи оригінали спірних видаткових накладних, окрім підпису керівника ДП «Лугове» (достовірність якого ставиться під сумнів), містять відтиск печатки даної юридичної особи, в той час як відповідач не спростовує належність такої печатки ДП «Лугове» та будь-яких доказів, які б свідчили що станом на 17.12.2020 печатка юридичної особи вибувала з її володіння, до матеріалів справи відповідач не надав.

За частиною 3 статті 195 ГПК України провадження в справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, установлених пунктами 1-3 частини 1 статті 227 та пунктом 1 частини 1 статті 228 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 207 ГПК України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Керуючись наведеними нормами, суд залишив без розгляду клопотання відповідача про призначення судової експертизи та зупинення провадження в справі в порядку п.2 частини 1 статті 227 ГПК України.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Повноважний представник відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи на неотримання ДП «Лугове» товару за спірними видатковими накладними.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважних представників обох сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020, між ПП «Агрохім Торг» (надалі - Продавець, позивач) та ДП «Лугове» (надалі - Покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу №10/12-20, за пунктами 1.1., 1.2. якого Продавець зобов`язався продати, а Покупець - прийняти та оплатити добриво (карбамідно-аміачну суміш (КАС-32)) (далі - товар) у повному обсязі на умовах та в порядку, визначеному цим Договором. Продавець зобов`язався продати товар в кількості та асортименті, визначених цим Договором.

За умовами пунктів 2.1., 2.2. Договору найменування товару (карбамідно-аміачна суміш (КАС-32)) у кількості 2710 тонн, за ціною 7400грн (у т.ч. ПДВ), загальною вартістю 20054000грн (у т.ч. ПДВ).

Згідно з п.4.2. Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 13.12.2020 до нього, загальна сума даного Договору визначається шляхом складання вартості товару, зазначеної в накладних (товарно-транспортних або видаткових накладних), поставленого протягом строку дії цього Договору. Оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем наступним чином: 100% вартості товару сплачується протягом 5-ти календарних днів з моменту передачі Продавцем Покупцю партії товару (дати поставки товару). Оплата здійснюється в безготівковій формі в національній валюті грошовій одиниці України. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума поступає на розрахунковий рахунок Продавця (пункти 4.3, 4.4. Договору).

Сторони в п.4.5. Договору погодили, що поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (Інкотермс, Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, редакція 2010 року) зі складу Постачальника, розташованого за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, 15 (тобто автомобільним транспортом Покупця зі складу Продавця; всі транспортні витрати Покупця).

За п.4.6. Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 13.12.2020 до нього, за добу до отримання товару Покупець зобов`язаний письмово повідомити Продавця про готовність надіслати автомобільний транспорт та вказати його вантажопідйомність. Заявка від Покупця передається Продавцю одним із передбачених способів, що дозволяє зафіксувати замовлення покупця - листом з повідомленням, телеграмою, зареєстрованою телефонограмою, по факсу, на електронну адресу відповідної особи Постачальника тощо.

Сторони встановили, що Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань (пункти 7.1., 7.2. Договору).

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані §1 Глави 54 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Судом установлено, що на момент вирішення спору даний Договір є діючим, за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження розірвання цього правочину в установленому законом порядку.

Предметом позову в даній справі є стягнення вартості товару, поставленого за Договором.

Тобто до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі належить наявність між сторонами договірних правовідносин; факт поставки товару та порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати за отриманий ним товар.

За приписами статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Продавцем за видатковими накладними: №РН-37 від 17.12.2020 на суму 999740,54грн, №РН-38 від 17.12.2020 на суму 999962,54грн, №РН-39 від 17.12.2020 на суму 999888,54грн передано, а Покупцем отримано товар (карбамідно-аміачну суміш обсягом 405,35т) на загальну суму 2999591,62грн.

Оригінали перелічених видаткових накладних складені за підписом обох сторін та завірені печатками юридичних осіб (оглянуті судом у судовому засіданні 28.07.2021 та залучені до матеріалів справи).

Доводи відповідача про те, що підпис керівника ДП «Лугове» ОСОБА_1 на перелічених документах первинного бухгалтерського обліку підроблений, не ґрунтується на належних доказах у матеріалах справи.

Клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи спірних видаткових накладних та, як наслідок, зупинення провадження в справі на підставі п.2 частини 1 статті 228 ГПК України, подано до суду 26.07.2021, тобто на стадії судового розгляду спору по суті, відтак залишено судом без розгляду на підставі частини 3 статті 195 та частини 2 статті 207 ГПК України.

Суд, з огляду на доводи відповідача відносно поважності причин пропуску процесуальних строків, у тому числі подачі клопотання про призначення почеркознавчої експертизи в справі, вважає за доцільне зазначити, що незалежно від обставин отримання відповідачем процесуальних документів у справі, його повноважний представник, адвокат Онопко В.О. (діє на підставі ордеру серії АА №1119303, виданого 15.07.2021) була обізнана про судовий розгляд даної справи станом на15.07.2021, про що свідчить заява даного представника про направлення процесуальних документів за її електронною адресою. Однак у судове засідання призначене на 19.07.2021, де розпочато слухання спору по суті, представник не прибула та заперечень відносно достовірності наявних у матеріалах справи доказів не висловила.

Як вбачається з матеріалів справи, видаткові накладні №РН-37 від 17.12.2020, №РН-38 від 17.12.2020, №РН-39 від 17.12.2020 зі сторони ДП «Лугове» складені за підписом керівника ОСОБА_1, що засвідчений печаткою юридичної особи. Приймаючи до уваги, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки та за відсутності доказів того, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою на час складання перелічених видаткових накладних могла б протиправно скористатися інша особа, суд дійшов висновку про реальність господарської операції з поставки товару на підставі зазначених документів.

У матеріалах справи також наявні зареєстровані позивачем податкові накладні, з яких вбачається декларування ПП «Агрохім Торг» у належних строк зобов`язань з податку на додану вартість за господарськими операціями з поставки товару на користь ДП «Лугове» за спірними видатковими накладними.

Доводи відповідача про відсутність на Підприємстві транспортних засобів, що могли б здійснити перевезення товару, обумовленого Договором, не свідчать про те, що відповідач був позбавлений можливості скористатись послугами з перевезення, що надаються іншими суб`єктами господарювання.

З урахуванням наведених обставин, судом відхилено заперечення відповідача відносно факту неотримання ним товару за спірними видатковими накладними, як такі що не ґрунтуються на належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказах, у розумінні статей 76-79 ГПК України.

На оплату поставленого товару позивачем виставлено до сплати наступні рахунки-фактури: №СФ-37 від 17.12.2020, №СФ-38 від 17.12.2020, №СФ-39 від 17.12.2020.

За змістом частин 1 та 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Виходячи з умов п.4.2. Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 13.12.2020, відповідач мав розрахуватися за отриманий товар протягом 5 календарних днів з моменту передачі товару, тобто по видатковим накладним: №РН-37 від 17.12.2020 на суму 999740,54грн, №РН-38 від 17.12.2020 на суму 999962,54грн та №РН-39 від 17.12.2020 на суму 999888,54грн відповідач мав розрахуватись в строк по 22.12.2020 (оплату прострочено з 23.12.2020).

Відповідач порушив умови Договору, за поставлений товар по переліченим видатковим накладним в установлений строк не розрахувався. На момент винесення рішення в справі доказів оплати наявного боргу до суду не надав.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

За частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають установленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач доказів належного виконання зобов`язань перед позивачем щодо оплати за обумовлений Договором товар, поставлений за видатковими накладними: №РН-37 від 17.12.2021, №РН-38 від 17.12.2021 та №РН-39 від 17.12.2021, до суду не надав. Факт отримання товару за переліченими видатковими накладними на підставі належних та допустимих доказів не спростував.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань по своєчасному розрахунку за поставлений товар, суд, дослідивши матеріали справи, задовольнив позов у частині основного боргу в повному обсязі в сумі 2999591,62грн.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (п.5 частини 1 статті 237 ГПК України).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

Згідно зі статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (1);

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (2).

Отже, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Аналогічний за змістом правовий висновок наведений в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За статтею 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 3 - 6 статті 126 ГПК України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

Виходячи з аналізу вказаних статей для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати критерії складності справи, обсяг наданих адвокатом послуг, кваліфікації і досвіду адвоката, ціну позову, керуватися принципами розумності та справедливості.

У судовому засіданні 28.07.2021 повноважний представник позивача просив, у порядку статті 129 ГПК України, вирішити питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та відшкодувати за рахунок відповідача 25000грн. Зазначав, що про орієнтовний розмір таких витрат ним попередньо повідомлено в позовній заяві.

На підтвердження заявленого розміру витрат на правову допомогу надав до матеріалів справи належним чином засвідчені копії договору про надання правової допомоги №2903-1 від 29.03.2021 та додаткової угоди №1 від 29.03.2021 до нього; оригінал ордеру на надання правничої (правової допомоги) серії АЕ №1029196, виданого 27.07.2021, копії свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №4527, виданого 07.11.2019 та квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 30.04.2021 на суму 25000грн.

Як вбачається з умов договору про надання правової допомоги №2903-1 від 29.03.2021 та додаткової угоди №1 до нього, що укладені між Адвокатським бюро «Бейгул та партнери» та ПП «Агрохім Торг» (клієнт), сторони погодили (п.1 додаткової угоди №1) вартість послуг адвоката за підготовку матеріалів для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу з ДП «Лугове» та супроводження справи в суді становить 25000грн та сплачується одноразово.

Тобто, гонорар адвоката відповідно до умов договору №2903-1 від 29.03.2021 та додаткової угоди №1 до нього, за представництво інтересів клієнта в суді за його позовом до ДП «Лугове», сторони визначили в фіксованому розмірі.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 дійшов висновку, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору в фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним, відтак відсутня необхідність для подачі до суду додатково детального опису цих робіт.

Матеріалами справи підтверджується факт надання Адвокатським бюро «Бейгул та партнери» на підставі договору №2903-1 від 29.03.2021 ПП «Агрохім Торг» професійної правничої допомоги в межах судового розгляду справи №927/541/21, що повністю оплачені позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 30.04.2021.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові 19.02.2020 у справі №755/9215/15ц (пункт 21) вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Тобто, судові витрати на професійну правничу допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

Суд, беручи до уваги ступінь складності справи (один епізод спірних правовідносин, що не потребував значних витрат часу на вивчення доказів та судової практики), характер та обсяг наданих адвокатом послуг (зокрема складання позовної заяви та участь представника в одному судовому засіданні 28.07.2021), виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, керуючись частиною 4 статті 129 ГПК України, вирішив покласти на відповідача відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн, що документально обґрунтовані.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, відповідно до 1 статті 129 ГПК України, за рахунок відповідача позивачу мають бути відшкодовані судові витрати по сплаті судового збору в сумі 44993,87грн.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 178, 195, 207, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Агрохім Торг» (61054, м. Харків, пров. Шевченківський, буд. 32, ) до Дочірнього підприємства «Лугове» (17040, Чернігівська область, Козелецький район, с. Олбин, вул. Прокопа Гацька, буд. 26, ) про стягнення 2999591,62грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Лугове» (17040, Чернігівська область, Козелецький район, с. Олбин, вул. Прокопа Гацька, буд. 26, ) на користь Приватного підприємства «Агрохім Торг» (61054, м. Харків, пров. Шевченківський, буд. 32, код ЄДРПОУ 42686,62грн заборгованості, 44993,87грн судового збору та 10000,00грн витрат на професійну правову допомогу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному статтею 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Повне судове рішення складено 02.08.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко