РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2021 року справа № 927/524/21
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ", вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021

e-mail:

до: Менської міської ради, вул. Титаренка Сергія, 7, м. Мена, Чернігівська область, 15600

e-mail:

про стягнення 40329 грн. 38 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ" подано позов до Менської міської ради про стягнення 37373 грн. 50 коп. заборгованості, 1366 грн. 95 коп. пені, 303 грн. 28 коп. - 3 % річних та 1285 грн. 65 коп. інфляційних нарахувань, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41DB147-249-21 від 31.12.2020 щодо оплати переданого природного газу за актом приймання-передачі природного газу № ЧРЗ1000946 за січень 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі; надано відповідачу строк до 25.06.2021 для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Вказаною ухвалою відповідача повідомлено про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

11.06.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №1765/04-12 від 10.06.2021, у якому відповідач визнає позовні вимоги у частині стягнення боргу на суму 37373,50 грн.; у частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань заперечує, посилаючись на підпункту 4 пункту 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», а токож просить не стягувати суму судового збору у зв?зку із відсутністю бюджетних коштів.

17.06.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив №147007.2-Ск-5624-621 від 16.06.2021, у якій позивачем вказано про те, що відповідачем до поданого відзиву на позов не надано доказів у підтвердження неможливості здійснення останнім своєчасної оплати за поставлений у січні 2021 року природний газ за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DB147-249-21 від 31.12.2020, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної оплати коштів за поставлений природний газ є порушенням положень договору, норм чинного законодавства та є підставою для застосування відповідальності, передбачену договором та ст. 546,549,625 Цивільного кодексу України. Позивач вказав про те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати вартості газу. Позивачем зазначено, що підпункт 4 пункту 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», на який посилається відповідач у відзиві щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань не поширює свою дію на взаємовідносини сторін за договором. Позивачем вказано про те, що законодавством не передбачено підстави у вигляді звільнення відшкодування позивачу сплаченого судового збору за подання заяви до суду, яу відсутність бюджетних призначень та з урахуванням частккового визнання позовних вимог.

Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч.8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ" (позивач, постачальник) та Менською міською радою (відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41DВ147-249-21, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, код за ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ) (далі -газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (а.с. 8-14).

Відповідно до п. 1.2 договору обсяг постачання газу - 3775,10 куб. м.

Відповідно до п. 1.3 договору планові обсяги постачання газу за місяцями визначено у додатку 1, що є невід?ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.3 договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1 договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанпі до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Відповідно до п. 2.5 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (рпожитого) природного газу між сторонами здійснюється у такому порядку:

2.5.1 За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ

2.5.2 На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та документообіг» та Закону України "Про бухгалтерський облік»

2.5.3 Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов?язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноважним представником споживача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна одного кубічного метру (куб. м.) природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ у розмірі 20%. Загальна ціна одного кубічного метру природного газу складає 9,90 грн., в. т.ч. ПДВ у розмірі 20%.

Пунктом 4.1 договору сторони передбачили, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць. Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні у такому порядку:

- оплата у розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

За змістом п. 9.1 договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2021 до 31.12.2021, а у частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно із п. 9.4, 9.5 договору будь-які зміни та доповнення до цього договору вважаються дійсними, якщо вони здійснені у письмовій формі та підписані уповноваженими на це представниками сторін шляхом укладення додаткової угоди. Будь-які зміни та доповнення до цього договору, внесені належним чином, є його невід`ємними частинами.

Відповідно до додатку №1 до договору сторони визначили планові обсяги постачання газу за місяцями, зокрема у січні - 3775,10 куб.м.(а.с. 15).

Позивачем на виконання умов договору здійснено поставку природного газу для потреб відповідача у січні 2021 року у обсязі 3775,1 м. куб. природного газу на загальну суму 37373,50 грн., що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі природного газу №ЧР381000946 за січень 2021 року (а.с. 18).

Відповідач у порушення умов договору за поставлений природний газ у січні 2021 року у встановлений п. 4.1 договору строк не розрахувався, заборгованість відповідача за поставлений природний газ у січні 2021 року згідно акту приймання-передачі природного газу № ЧР381000946 за січень 2021 року становить 37373,50 грн.

Між сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 - 11.03.2021, згідно якого заборгованість відповідача становить 37373,50 грн. (а.с. 19).

Вказані обставини відповідачем визані у повному обсязі.

Таким чином, у відповідача обліковується заборгованість за спожитий природний газ у січні 2021 року у сумі 37373,50 грн., яка заявлена до стягнення з відповідача за даним позовом.

Відповідно до п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Позивачем на підставі п. 6.2.1 нарахована пеня за період прострочення з 11.02.2021 по 20.05.2021 у сумі 1366,95 грн., що позивач обґрунтовує розрахунком (а.с. 4).

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3 % річних за період прострочення з 11.02.2021 по 20.05.2021 на суму 303,28 грн. та інфляційні нарахування у сумі 1285,65 грн. за період прострочення 11.02.2021 по 20.05.2021, що позивач обґрунтовує наявним розрахунком, доданим до позовної заяви (а.с.4).

Відповідач у відзиві на позов повідомив про визнання позовних вимог у частині стягнення боргу на суму 37373,50 грн., у частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань заперечує, посилаючись на підпункту 4 пункту 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID -19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги. Крім того, відповідач просить не стягувати суму судового збору у зв?зку із відсутністю бюджетних коштів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт поставки позивачем на виконання укладеного сторонами умов договору, відповідачу у січені 2021 року природного газу на суму 37373,50грн., що також підтверджено актом приймання-передачі природного газу №ЧР381000946 за січень 2021 року на суму 37373,50 грн.

Акт підписаний відповідачем без зауважень та заперечень.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

У встановлені п. 4.1 договору строки відповідач повну оплату поставленого природного газу не здійснив, заборгованість за природний газ за січень 2021 року становить 37373,50 грн.

Відповідачем позовна вимога у частині стянення заборгованості у сумі 37373,50 грн. визнана у повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати природного газу за січень 2021 року у сумі 37373,50 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилаючись підпункту 4 пункту 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Позивачем на підставі п. 6.2.1 нарахована пеня за період прострочення з 11.02.2021 по 20.05.2021 у сумі 1366,95 грн., що позивач обґрунтовує розрахунком, доданим до позовної заяви.

Щодо нарахування пені суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з ч. 1 ст. 26. Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Дія зазначеної норми була зупинена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 року № 533-IX, який набрав чинності 18.03.2020.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03. 2020 № 530-ІХ, що набрав чинності 17.03.2020, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Приймаючи до уваги те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41DВ147-249-321, а тому положення Прикінцевих положень Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" на спірні відносини не розповсюджуються.

Розрахунок суми пені є обґрунтованими, а вимога про їх стягнення є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3 % річних за період прострочення з 11.02.2021 по 20.05.2021 на суму 303,28 грн. та втрати від інфляції у сумі 1285,65 грн. за період прострочення 11.02.2021 по 20.05.2021, що позивач обґрунтовує наявним розрахунком, доданим до позовної заяви (а.с.4).

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Враховуючи вищезазначене, заперечення відповідача щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань з посиланням на підпункту 4 пункту 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» є безпідставними, розрахунки здійснені позивачем є вірнити, а тому позовна вимога про стягненяння з відповідача 3 % річних за період прострочення з 11.02.2021 по 20.05.2021 у сумі 303,28 грн. та втрати від інфляції у сумі 1285,65 грн. за період прострочення 11.02.2021 по 20.05.2021є обґрунтованим, а вимога про їх стягнення є такою, що підлягає задоволенню.

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетного призначення на сплату судового збору внаслідок чого відповідач просить суд не стягувати з останнього судовий збір, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України чи недостатність бюджетного фінансувння не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача витрат зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Менської міської ради, вул. Титаренка Сергія, 7, м. Мена, Чернігівська область, 15600, код 04061777, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ", вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021, код 39576385, заборгованість за природний газ у сумі 37373 грн. 50 коп., 3 % річних у сумі 303 грн. 28 коп., пеню у сумі 1366 грн. 95 коп., інфляційних нарахувань у сумі 1285 грн. 65 коп. та 2270 грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення підписано 05.08.2021.

Суддя Демидова М.О.