ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/498/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Бондаренко О.М., розглянув матеріали

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант"

04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21-А, оф. 107,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ"

07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 11-А,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача

Приватне акціонерне товариство "Факел"

08500, Київська обл., м. Фастів, Промвузол,

про стягнення заборгованості

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ"

07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 11-А,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант"

04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21-А, оф. 107,

2. Приватного акціонерного товариства "Факел"

08500, Київська обл., м. Фастів, Промвузол,

про визнання недійсним договору факторингу

за участі представників:

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Жила Ю.Ю., посвідчення №001109 від 21.12.2020, ордер на надання правової допомоги серія АА №1109671 від 31.05.2021;

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Сіткевич Є.П., посвідчення №8972/10 від 29.05.2020; ордер на надання правової допомоги серія КС №822164 від 14.05.2021;

третьої особи за первісним позовом (відповідача-2 за зустрічним позовом): не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №492/21 від 16.02.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю заборгованості у відповідача перед позивачем за умовами договору факторингу №01-22/01/2021 від 22.01.2021, що укладений між Приватним акціонерним товариством "Факел" та позивачем, відповідно до якого Приватне акціонерне товариство "Факел" відступило своє право грошової вимоги на користь позивача стосовно заборгованості відповідача, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №71-2019 від 06.08.2019, що укладений між ним та Приватним акціонерним товариством "Факел".

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.03.2021 судом прийнято позовну заяву (вх. №492/21 від 16.02.2021) до розгляду, відкрито провадження у справі №911/498/21 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Факел".

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позов (вх. №7127/21 від 26.03.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №7766/21 від 02.04.2021), в якій позивач також заявляє суду про поновлення йому пропущеного строку на подання відповіді на відзив, у зв`язку із тим, що позивач із відзивом на позовну заяву ознайомився 26.03.2021, тоді як ухвалою Господарського суду Київської області позивачу встановлений строк для подання відповіді на відзив до 25.03.2021.

До Господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява (вх. №7159/21 від 26.03.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" та Приватного акціонерного товариства "Факел" про визнання недійсним договору факторингу у справі №911/498/21.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2021 судом зустрічну позовну заяву (вх. №7159/21 від 26.03.2021) залишено без руху.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" надійшла заява про виправлення недоліків (вх. №8839/21 від 14.04.2021), відповідно до якої недоліки зустрічної позовної заяви виправлено.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.04.2021 судом прийнято зустрічний позов (вх. №7159/21 від 26.03.2021) до розгляду, об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №911/498/21, здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 18.05.2021.

У судове засідання 18.05.2021 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) та надали усні пояснення по справі, представник третьої особи за первісним позовом (відповідача-2 за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.05.2021 судом відкладено підготовче засідання у справі №911/498/21 на 01.06.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява стосовно зустрічного позову про закриття підготовчого провадження у справі (вх. №12683/21 від 21.05.2021).

У судове засідання 01.06.2021 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) та надали усні пояснення по справі, представник третьої особи за первісним позовом (відповідача-2 за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.06.2021 судом закрито підготовче провадження у справі №911/498/21 та призначено справу до розгляду по суті на 29.06.2021.

У судове засідання 29.06.2021 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), представник третьої особи за первісним позовом (відповідача-2 за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений.

У судовому засіданні 29.06.2021 судом оголошено перерву до 08.07.2021, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 08.07.2021 оголошено перерву до 13.07.2021, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.07.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

1. Правовідносини сторін

1.1. Між Приватним акціонерним товариством «Факел» (далі - постачальник, відповідач-2 за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП АСУ» (далі - покупець, відповідач за первісним позовом) укладено договір поставки № 71-2019 від 06.08.2019 (далі - Договір), згідно з яким, в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець, в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти та оплатити продукцію згідно специфікацій, що додаються до договору та є його не від`ємною частиною.

Відповідно до пункту 5.3. Договору постачальник письмово (телеграмою або факсом) інформує покупця про готовність продукції до відвантаження.

Згідно з пунктом 5.6 Договору датою переходу права власності на продукцію від постачальника до покупця є дата поставки.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що за затримку в оплаті продукції згідно пункту 4.2 цього договору покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі 0,02% від суми простроченого платежу за кожен день затримки, але не більше облікової ставки НБУ.

Відповідно до пункту 9.4 Договору жодна із сторін не може передавати свої права по даному договору третім особам без письмової згоди другої сторони.

Згідно з специфікацією № 1 всього до сплати 11260008 грн. Умови розрахунку - 50% передоплата, решта - після повідомлення про виготовлення перед відвантаженням продукції.

Відповідно до специфікації № 2 - всього до сплати 23130,00 грн. Умови розрахунку - 50% передоплата, решта - після повідомлення про виготовлення перед відвантаженням продукції.

1.2. 22.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октант» (далі - позивач за первісним позовом, фактор) та Приватним акціонерним товариством «Факел» (далі - клієнт) укладено договір факторингу № 01-22/01/2021 ф1 (далі - Договір-1), згідно з пунктом 1.1, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в сумі 586134,00 грн. в розпорядження клієнту, а клієнт зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги за договором поставки № 71-2019 від 08.08.2019, включаючи всі зміни, додатки, специфікації та додаткової угоди до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП АСУ» в розмірі 586134,00 грн., а також сплатити фактору винагороду відповідно до пункту 2.3 цього договору.

Відповідно до пункту 1.1.4 Договору-1 одночасно з правом грошової вимоги до фактора переходить право на нарахування та стягнення будь-яких штрафних санкцій за порушення боржником умов договору поставки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних з простроченої заборгованості.

Згідно з пунктом 2.1 Договору-1 фактор сплачує клієнтові кошти в строк до 22.01.2022 шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.

Пунктом 2.2 Договору-1 визначено, що клієнт сплачує фактору винагороду в розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування протягом 5 робочих днів з моменту підписання даного договору на рахунок фактора.

2. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октант»

На виконання умов договору поставки, Приватним акціонерним товариством «Факел» поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП АСУ» прийнято товар, всього на суму 1149138,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № ФЛ-0000055 від 24.09.2019 на суму 293130,00 грн., № ФЛ-0000056 від 27.09.2019 на суму 856008,00 грн., відповідач за поставлений товар розрахувався частково, шляхом 50 % передоплати на суму 563004,00 грн., отже, з урахуванням вимог пункту 4 Специфікацій та фактичного отримання товару, у відповідача виникла заборгованість, строк оплати якої настав.

22.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октант» та Приватним акціонерним товариством «Факел» укладено договір факторингу № 01-22/01/2021 ф1, згідно з яким до позивача перейшло право вимоги за договором поставки № 71-2019 від 06.08.2019.

26.01.2021 на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги № 106/112 за договором факторингу № 01-22/01/2021 ф1 від 22.01.2021.

05.02.2021 на адресу відповідача повторно направлено повідомлення про відступлення права вимоги, яке отримано уповноваженою особою 08.02.2021.

Крім того, за порушення строків оплати, позивачем нараховні: пеня у розмірі 58144,49 грн. на підставі пункту 6.2 Договору та на підставі статті 625 Цивільного кодексу України - 3 % річних у розмірі 23847,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 34186,73 грн.

3. Аргументи Приватного акціонерного товариства «Факел»

Станом на 22.01.2021 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 586134,00 грн., строк оплати якої настав.

Відповідач підтверджує факт існування та виконання договору факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги за договором поставки, про що відповідача повідомлено листом про відступлення права вимоги за договором факторингу.

4. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП АСУ»

4.1. Договір факторингу № 01-22/01/2021 ф1 від 22.01.20201 укладений з порушенням статей 203, 215 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання його недійсним, з огляду на те, що відсутнє рішення наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Факел», тобто, повноважень генерального директора на укладення спірного договору недостатньо, з огляду на те, що генеральний директор приймає рішення щодо вчинення правочину на суму не більше 100000,00 грн.

Сторони за договором факторингу № 01-22/01/2021 ф1 від 22.01.2021 погодили, що умови сплати винагороди фактору мають бути визначені сторонами у пункті 2.3 договору факторингу, проте, текст договору факторингу не містить в собі пункту 2.3, що, у свою чергу, свідчить, що сторонами, всупереч приписам статей 628, 638 Цивільного кодексу України, не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

Також, пунктом 9.4 Договору поставки № 71-2019 від 06.08.2019 визначено, що жодна із сторін не може передавати свої права по даному договору третім особам без письмової згоди другої сторони, тобто, з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП АСУ» не надавало письмової згоди на укладення договору факторингу, наявні підстави для визнання його недійсним.

4.2. Строк оплати за поставлений товар не настав, з огляду на вимоги пунктів 3, 4 Специфікацій, оскільки передбачена 50 % передоплата, а решта - після повідомлення про виготовлення перед відвантаженням продукції, проте, матеріали справи не містять відповідного повідомлення про виготовлення, тобто, строк оплати не настав, що виключає можливість стягнення грошових коштів та нарахування штрафних санкцій.

5. Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно з статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Відповідно до статті 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Таке правило поширюється лише на договірні відносини і не застосовується, якщо відповідна заборонена (обмеження) передбачена у нормі закону. Так, у статті 515 Цивільного кодексу України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статі 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

6. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

6.1. Відносно визнання недійсним договору факторингу № 01-22/01/2021 ф1 від 22.01.2021, суд зазначає таке.

22.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октант» та Приватним акціонерним товариством «Факел» укладено договір факторингу № 01-22/01/2021 ф1, згідно з пунктом 1.1 якого, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в сумі 586134,00 грн. в розпорядження клієнту, а клієнт зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги за договором поставки № 71-2019 від 08.08.2019, включаючи всі зміни, додатки, специфікації та додаткової угоди до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП АСУ» в розмірі 586134,00 грн., а також сплатити фактору винагороду відповідно до пункту 2.3 цього договору.

Відповідно до пункту 1.1.4 Договору одночасно з правом грошової вимоги до фактора переходить право на нарахування та стягнення будь-яких штрафних санкцій за порушення боржником умов договору поставки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних з простроченої заборгованості.

Згідно з пунктом 2.1 Договору фактор сплачує клієнтові кошти в строк до 22.01.2022 шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що клієнт сплачує фактору винагороду в розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування протягом 5 робочих днів з моменту підписання даного договору на рахунок фактора.

Протоколом № 03 засідання наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Факел» від 14.01.2021 вирішено надати генеральному директору - Севостьянову Ю.Б. згоду на укладення договору факторингу.

Відповідно до довідки з системи Національного банку України - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октант» включена до реєстру фінансових компаній з надання послуг з факторингу.

29.01.2021 Приватним акціонерним товариством «Факел» сплачено винагороду фактора згідно з пунктом 2.2. Договору факторингу у сумі 10000,00 грн., тобто, сторонами погоджені умови сплати грошових коштів, що, у свою чергу, спростовує аргументи відповідача відносно відсутності пункту 2.3. в договорі факторингу, оскільки умови оплати визначені у пункті 2.2. договору, а зазначення пункту 2.3, незалежно від того, чи є це технічною опискою, не спростовує висновків про погодження сторонами договору спірної істотної умови договору.

26.01.2021 на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги № 106/112 за договором факторингу № 01-22/01/2021 ф1 від 22.01.2021.

05.02.2021 на адресу відповідача повторно направлено повідомлення про відступлення права вимоги, яке отримано уповноваженою особою 08.02.2021.

Статтею 180 Господарського кодексу України та статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір вважається укладеним, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобовязані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з статтями 1077, 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Положеннями статті 1079 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Отже, боржник, тобто особа, право вимоги до якої відступається, не входить до складу учасників цього договору. Договір факторингу не впливає безпосередньо на права та обов`язки боржника, оскільки в цьому випадку не встановлюється, не припиняється, не змінюється основне зобов`язання боржника, який має виконати свій обов`язок в обсязі і на умовах, що встановлені договором або актом цивільного законодавства.

На захист прав боржника спрямована окрема правова норма, що знайшла своє закріплення у статті 1086 Цивільного кодексу України, а також норма статті 1082 цього Кодексу, яка передбачає, зокрема, право боржника вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Відповідно до статті 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Таке правило поширюється лише на договірні відносини і не застосовується, якщо відповідна заборонена (обмеження) передбачена у нормі закону. Так, за статтею 515 Цивільного кодексу України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема, у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Отже, з урахуванням вказаних норм матеріального права, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору факторингу, оскільки чинне законодавство не забороняє кредитору відступити третій особі належне йому право грошової вимоги до боржника та не встановлює жодних заборон на можливість заміни кредитора у відповідному зобов`язанні, а таке зобов`язання є грошовим та не є таким, що нерозривно пов`язано з особою кредитора, тому заборона, встановлена у статті 515 Цивільного кодексу України, на спірні правовідносини не поширюється.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 910/12608/18.

6.1.1. Крім того, суд відхиляє аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" відносно: - відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" повноважень на укладення договору факторингу; - відсутності у генерального директора - Севостьянова Ю.Б. повноважень на укладення договору факторингу; - не погодження сторонами істотних умов договору факторингу; - заборони у договорі поставки на передачу прав та обов`язків за спірним договором третім особам без письмової згоди сторін, з огляду на їх необґрунтованість, враховуючи вищенаведені висновки суду.

6.2. Відносно стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором поставки, суд зазначає таке.

Між Приватним акціонерним товариством «Факел» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП АСУ» укладено договір поставки № 71-2019 від 06.08.2019, згідно з яким, в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця,а покупець, в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти та оплатити продукцію згідно специфікацій, що додаються до договору та є його не від`ємною частиною.

Згідно з специфікацією № 1 - всього до сплати 11260008 грн. Умови розрахунку: 50% - передоплата, решта - після повідомлення про виготовлення перед відвантаженням продукції.

Відповідно до специфікації № 2 - всього до сплати 23130,00 грн. Умови розрахунку: 50% - передоплата, решта - після повідомлення про виготовлення перед відвантаженням продукції.

21.08.2019 відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 300000,00 грн. - за підігрівач газу, блок підготовки, блок обліку згідно договору № 71-2019 від 06.08.2019.

03.09.2019 відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 263004,00 грн. - за підігрівач газу, блок підготовки, блок обліку згідно договору № 71-2019 від 06.08.2019.

Тобто, всього 563004,00 грн., як передоплату 50% за специфікацією № 1 на суму 1126008,00 грн., що підтверджується переліком товару, який зазначений в специфікації та у призначенні платежів.

Отже, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем не сплачено 50% передоплати у розмірі 11565,00 грн. за специфікацією № 2 на суму 23130,00 грн. (за фільтр ФСГ-50-1,2).

На виконання умов договору поставки, Приватним акціонерним товариством «Факел» поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП АСУ» прийнято товар, всього на суму 1149138,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № ФЛ-0000055 від 24.09.2019 на суму 293130,00 грн. (підігрівач газу з проміжним теплоносієм «Факел» ПГ-5-01, фільтр ФСГ-50-1,2), № ФЛ-0000056 від 27.09.2019 на суму 856008,00 грн. (підігрівач газу з проміжним, блок редукування та обліку газа, блок переключень).

Відповідно до пункту 5.3. Договору постачальник письмово (телеграмою або факсом) інформує покупця про готовність продукції до відвантаження.

Згідно з пунктом 5.6 Договору датою переходу права власності на продукцію від постачальника до покупця є дата поставки.

Отже, з урахуванням переліку товару, який поставлено, суд дійшов висновку, що договір у частині специфікації № 1 - фактично виконано 27.09.2019 (дата поставки товару), специфікації №2 - фактично виконано 24.09.2019.

Згідно з пунктами 3, 4 Специфікацій, умови розрахунку: 50% передоплати, решта - після повідомлення про виготовлення перед відвантаженням продукції.

26.09.2019 листом № 630/620 відповідача повідомлено про виготовлення продукції, який також містить вимогу здійснити остаточну оплату та надати транспорт для відвантаження, проте, матеріали справи не містять доказів фактичного направлення зазначеного повідомлення на адресу відповідача.

В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з статтею 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 538 Цивільного кодексу України визначено, що якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Враховуючи умови пунктів 3, 4 Специфікацій, у частині умови розрахунку: 50% передоплати, решта - після повідомлення про виготовлення перед відвантаженням продукції, і того, що товар за специфікацією № 1 фактично поставлено 27.09.2019, за специфікацією № 2 - 24.09.2019, очевидно, що відповідач за первісним позовом був повідомлений про виготовлення товару, що передує поставці товару, що, у свою чергу, виключає направлення повідомлення про його виготовлення та повну оплату, отже, з урахуванням вимог статей 530, 538, 692 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що строк оплати за специфікацією № 1 настав - 27.07.2019, за специфікацією № 2 настав - 24.09.2019, що, у свою чергу, підтверджує заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем у розмірі 586134,00 грн.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що за затримку в оплаті продукції згідно з пунктом 4.2 цього договору покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі 0,02% від суми простроченого платежу за кожен день затримки, але не більше облікової ставки НБУ.

Отже, з урахуванням того, що матеріалами справи підтверджується факт передачі та отримання товару, його часткова сплата відповідачем за первісним позовом, настання строку оплати грошових коштів у розмірі 586134,00 грн. (23130,00 грн. - 24.09.2019; 563004 грн. - 27.09.2019), суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом правомірно, за порушення строків оплати поставленого товару, нараховані: пеня на підставі пункту 6.2 Договору і 3 % річних та інфляційні втрати на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд, перевіривши здійснений позивачем за первісним позовом розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, зазначає, що розрахунок інфляційних втрат, у розмірі 34186,73 грн. - вірний, а розрахунок пені та 3 % річних арифметично невірний, здійснивши вірний розрахунок, суд зазначає, що стягненню підлягає пеня у розмірі 20701,06 грн. та 3 % річних у розмірі 23846,82 грн.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

7. Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання первісної позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за зустрічною позовною заявою - на позивача за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Первісний позов (вх. №492/21 від 16.02.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 11-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21-А, оф. 107, ) 586134,00 грн. (п`ятсот вісімдесят шість тисяч сто тридцять чотири гривні) основного боргу, 20701,06 грн. (двадцять тисяч сімсот одна гривня шість копійок) пені, 23846,82 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сорок шість гривень вісімдесят дві копійки) 3% річних, 34186,73 грн. (тридцять чотири тисячі сто вісімдесят шість гривень сімдесят три копійки) інфляційних втрат, 9973,03 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні три копійки) судового збору.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні зустрічного позову (вх. №7159/21 від 26.03.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 11-А, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21-А, оф. 107, ) та Приватного акціонерного товариства "Факел" (08500, Київська обл., м. Фастів, Промвузол, ) про визнання недійсним договору факторингу у справі №911/498/21 відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено - 30.07.2021.

Суддя С.О. Саванчук