ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 903/636/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на ухвалу Північно - західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 (колегія суддів: Савченко Г. І., Тимошенко О. М., Демидюк О. О.) про зупинення провадження у справі

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тейлор Холд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" про виселення з нежитлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. 31.08.2020 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк") звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.09.2020) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тейлор Холд" (далі - ТОВ "Тейлор Холд") про виселення у примусовому порядку з нежитлового приміщення загальною площею 38, 4 м2 за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Чаруків, вул. Вокзальна, буд.146.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 20.08.2016 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" (далі - ТОВ "Сатурн-11") був укладений договір фінансового лізингу № 4С16069ЛИ. Пізніше нерухоме майно, що є предметом договору лізингу, ТОВ "Сатурн-11" передало в оренду відповідачу - ТОВ "Тейлор Холд" на підставі договору оренди (суборенди) від 22.03.2018 №1/18.

З 17.12.2019 позивач розірвав договір фінансового лізингу від 20.08.2016 № 4С16069ЛИ в зв`язку з чим договір оренди (суборенди) від 22.03.2018 № 1/18 припинив свою дію одночасно з припиненням договору лізингу. Правові підстави, які надавали таким особам перебувати та користуватися майном банку припинилися. Однак, на вимогу АТ КБ "Приватбанк" ТОВ "Тейлор Холд" категорично відмовилося звільнити приміщення та своїми незаконними діями створює перешкоди АТ КБ "ПриватБанк" як власнику в користуванні нерухомим майном.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Волинської області від 01.03.2021 позов задоволено, виселено ТОВ "Тейлор Холд" з нежитлового приміщення.

4. Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ТОВ "Тейлор Холд" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 01.03.2021 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Разом з апеляційною скаргою від ТОВ "Тейлор Холд" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 903/636/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/1151/21, що перебуває на розгляді Господарського суду міста Києва.

5. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 клопотання на підставі пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) задоволено, зупинено провадження у справі № 903/636/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/1151/21.

6. Ухвала мотивована тим, що вирішення спору у даному провадженні є неможливим без вирішення спору між ТОВ "Тейлор Холд" та АТ КБ "Приватбанк" і ТОВ "Сатурн-11" щодо визнання недійсним положень договорів лізингу та визнання права користування (оренди) майном, що є предметом розгляду у даній справі, та встановлення дійсних обставин спірних відносин, таких як - законність користування майном, що розглядається у Господарському суді міста Києва у справі № 910/1151/21.

7. Крім того, результати розгляду справи № 910/1151/21 матимуть істотне значення для правильного вирішення спору у справі № 903/636/20, оскільки можуть вплинути на дійсність заявлених АТ КБ "Приватбанк" вимог, зважаючи на заперечення ТОВ "Тейлор Холд" права АТ КБ "Приватбанк" на виселення його із займаного приміщення.

Короткий зміст касаційної скарги

8. АТ КБ "Приватбанк" просить ухвалу апеляційного господарського суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

9. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням апеляційним господарським судом норм чинного законодавства, зокрема, пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

10. Скаржник вважає, що апеляційний господарський суд, зупиняючи апеляційне провадження у справі № 903/636/20 до завершення розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/1151/21, належним чином не обґрунтував підстави такого зупинення, не проаналізував предмети та підстави позовів у цих справах.

11. АТ КБ "Приватбанк" наголошує, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У справі, що переглядається, зібрані всі можливі докази, за якими безперечно можна вирішити спір.

12. З посиланням на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, скаржник також вказує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

13. ТОВ "Тейлор Холд" у відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційної інстанції - без змін. Заявник наголошує, що у справі № 910/1151/21 досліджується чинність положень договору фінансового лізингу від 20.08.2016 № 4С16069ЛИ, що безпосередньо впливає на обґрунтованість позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" щодо примусового виселення з нежитлового приміщення.

Позиція Верховного Суду

14. Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, які перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

15. Статтями 227, 228 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

16. Відповідно до пункту 5 частини першої 1 статті 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

17. Водночас для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпеченням сторонам розумних строків розгляду їх справ (стаття 114 ГПК України). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі № 910/15364/17, від 15.03.2019 у справі № 910/17243/17 та від 27.03.2019 у справі № 910/15707/17.

18. Предметом спору у даній справі є вимога про виселення суборендаря із займаного нежитлового приміщення, яке належить на праві власності позивачу, після припинення дії договору оренди (суборенди).

19. Відповідно, під час розгляду цієї справи суду необхідно встановити правові підстави перебування відповідачів у приміщеннях позивача та у випадку відсутності таких правових підстав - відновити порушене право власності позивача та виселити відповідачів.

20. Задовольняючи позов у справі № 903/636/20, Господарський суд Волинської області виходив з такого.

21. Порядок дострокового розірвання договору лізингу та умов повернення майна врегульовано положеннями розділу 8 договору лізингу.

22. Відповідно до підпункту 8.2.3 пункту 8.2 розділу 8 договору лізингу, цей договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою банка шляхом письмового повідомлення про це лізингоодержувача за 3 (три) дні, у наступних випадках: у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 (тридцять) днів.

23. У зв`язку з несплатою належним чином лізингоодержувачем лізингових платежів понад 30 (тридцять) днів, 03.12.2019 банком ТОВ "Сатурн-11" було направлено повідомлення про розірвання, зокрема, договору фінансового лізингу від 20.08.2016 № 4С16069ЛИ з вимогою сплатити заборгованість та за актом прийому-передачі повернути майно.

24. У встановлений строк ТОВ "Сатурн-11" в добровільному порядку нерухоме майно банку не повернуло.

25. 09.01.2020 у зв`язку з розірванням договору фінансового лізингу від 20.08.2016 № 4С16069ЛИ приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі під номером № 2 про повернення лізингоодержувачем - ТОВ "Сатурн-11 на користь лізингодавця - АТ КБ "ПриватБанк" об`єктів фінансового лізингу, що були передані ТОВ "Сатурн-11" на виконання договору фінансового лізингу від 20.08.2016 № 4С16069ЛИ.

26. В межах виконавчого провадження № 61254082 приватним виконавцем Пиць А. А. були вчинені заходи примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, 21.02.2020 складено акт про передачу майна, що зазначено у виконавчому документів стягувачу. Після підписання акта про передачу майна, зазначеного у виконавчому документі, нерухоме майно перейшло у володіння власника - АТ КБ "ПриватБанк".

27. 24.02.2020 позивачем направлено відповідачу - ТОВ "Тейлор Холд" та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ "Сатурн-11" вимогу про звільнення приміщення від майна, речей та матеріальних цінностей, яка залишена без задоволення.

28. Суд першої інстанції зазначив, що згідно з положеннями статей 761, 774 ЦК України договір піднайму (суборенди) є похідним від договору найму (оренди, лізингу) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору найму (оренди, лізингу). У разі втрати чинності договором найму (оренди, лізингу) припиняються права суборендаря на орендоване майно.

29. Тобто договір суборенди припиняється одночасно з припиненням договору найму (лізингу), незалежно від підстав його припинення. Дія договору суборенди поза межами договору найму (лізингу) суперечить природі договору оренди.

30. Невчинення стороною договору суборенди дій щодо повернення орендованого майна та його оформлення не є підставою для висновку про чинність зазначених договорів оренди(суборенди), укладених з третьою особою.

31. Задовольняючи клопотання та зупиняючи провадження у справі № 903/636/20, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що предметом розгляду справи № 910/1151/21 є визнання недійсним положень договорів лізингу щодо стягнення майна у беззаперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнання права користування (оренди) ТОВ "Тейлор Холд" майном. Таким чином, правомірність користування спірним майном, що буде встановлено в межах справи № 910/1151/21, впливає на подальший результат розгляду даної справи, оскільки АТ КБ "Приватбанк" просить виселити ТОВ "Тейлор Холд" з нежитлових приміщень як такого, який користується майном без правових підстав. Також суд зазначив, що у разі доведення у справі № 910/1151/21 дійсності та підставності зайняття ТОВ "Тейлор Холд" нежитлових приміщень ускладниться реальне поновлення прав ТОВ "Тейлор Холд" після примусового виселення із спірного нежитлового приміщення.

32. Разом з тим, апеляційний господарський суд не врахував, що предметом спору у справі № 910/1151/21 є визнання недійсними з моменту укладення підпункту 5.1.5. пункту 5 договорів фінансового лізингу, в тому числі договору від 20.08.2016 № 4С16069ЛИ; визнання права користування (оренди) за договорами оренди, в тому числі договору від 22.03.2018 № 1/18, які укладені на підставі договору фінансового лізингу та зобов`язання вжити заходів щодо недопущення порушення прав в тому числі відповідача органами, які здійснюють примусове виконання рішень.

33. Як вбачається з договору фінансового лізингу від 20.08.2016 № 4С16069ЛИ у підпункті 5.1.5 пункту 5 сторони погодили (розділ 5 договору - права та обов`язки банку), що банк має право стягнути з лізингоодержувача майно в беззаперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, у випадку невиконання лізингоодержувачем зобов`язань з повернення майна за договором.

34. Тобто навіть у випадку визнання даного підпункту недійсним, це жодним чином не впливає на вирішення спору у справі № 903/636/20 предметом спору у якій є виселення відповідача із займаних приміщень у зв`язку із розірванням договору фінансового лізингу.

35. Крім того, судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначено яким чином розгляд іншої справи - № 910/1151/21 впливає чи може вплинути на оцінку доказів у справі, яка переглядається. Також не встановлено наявності обставин, що унеможливлюють самостійне дослідження судом наданих сторонами доказів під час розгляду даної справи та встановлення відповідних фактів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

36. Враховуючи викладене колегія суддів касаційного суду вважає необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для зупинення апеляційного провадження у справі № 903/636/20 на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України до завершення розгляду справи № 910/18647/19.

37. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник з посиланням на частину першу статті 6 Конвенції зазначив про порушення принципу розумності строків розгляду справи судом.

38. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), питання про те, чи є розумним строк розгляду справи, повинно оцінюватись в контексті конкретних обставин справи і з урахуванням критеріїв, встановлених практикою Суду, зокрема, складність справи, дій заявника й учасників справи, а також важливості можливого результату судового процесу для заявника (рішення у справі "Кудла проти Польщі" ("Kudla v. Poland", № 30210/96, § 124).

39. Статтею 6 Конвенції закріплено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення.

40. Таке право кореспондується з обов`язком добросовісного використання як сторонами, так і судом, своїх процесуальних прав та необхідністю утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати наданих процесуальним законом заходів до скорочення періоду судового провадження. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" від 07.07.1989, § 35,) "Смірнова проти України" (від 08.11.2005, § 66, § 69).

41. Колегія суддів касаційного суду вважає, що апеляційний суд необґрунтовано зупинив апеляційний розгляд за наявності власних повноважень щодо оцінки доказів та обставин справи, що мало наслідком порушення принципу змагальності та розумності строків розгляду справи в апеляційному суді.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. За змістом частин першої, третьої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

43. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу для продовження розгляду.

44. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 310 цього Кодексу).

45. Ураховуючи викладене, ухвала апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати

46. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" задовольнити.

2. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 903/636/20 скасувати, справу передати до Північно-західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя В. Ю. Уркевич