СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. Справа № 917/126/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Радіонова О.О. , суддя Чернота Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача Сучкова Ю.О., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.01.2018 серії ПТ № 2010) на підставі ордеру на надання правової допомоги від 05.08.2021 серії ПТ №146465;

від відповідача Заліпа Н.Ю., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.06.2017 серії ПТ № 1726) - за довіреністю від 16.12.2020 №19;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю Трансгазпром, м. Київ (вх. №1855 П/3) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 (дата складання ухвали 25.05.2021, суддя Мацко О.С.) у справі № 917/126/21 за результатом розгляду заяви про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Трансгазпром, м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавагаз збут, м. Полтава,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Трансгазпром звернулось до господарського суду Полтавської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавагаз збут про стягнення 14 836 845,18грн заборгованості за отримані в жовтні 2020 року обсяги природного газу за договором купівлі-продажу природного газу від 27.02.2020 №35-GAS-2020, з яких: 14 369 298,30грн основна заборгованість за договором, 93 509,37грн 3% річних, 374 037,51грн пеня.

24.05.2021 до господарського суду Полтавської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Трансгазпром про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача у розмірі, що еквівалентний ціні позову та сумі судового збору - 15 059 397,86 грн.

Обґрунтовуючи підстави для застосування заходів забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром», зазначало, що:

- відповідачем не вчинялось жодних дій, спрямованих на позасудове врегулювання спору в добровільному порядку, тривалий час не здійснюється оплата отриманого природного газу на виконання умов договору, що свідчить про ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань;

- з урахуванням відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з яких вбачається, що у відповідача відсутнє власне нерухоме майно, а також того, що статутний капітал відповідача становить лише 3,32% від загальної вартості заборгованості, з огляду на повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про припинення здійснення газопостачання споживачам, позивач вважає, що накладення арешту на активи (грошові кошти) в межах суми позовних вимог не порушить законних інтересів відповідача, а є співмірним критеріям розумності, обґрунтованості та унеможливить ускладнення або неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21 у задоволенні заяви ТОВ Трансгазпром про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову мотивована тим, що:

- позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки поведінка відповідача (ненадання відповіді на претензію та непогашення боргу) не може підтверджувати наявність обставин, з яким пов`язується виконання судового рішення;

- відсутність зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна та інформація щодо розміру статутного капіталу не є визначальною для вирішення питання про забезпечення позову, оскільки не свідчить про реальні ризики утруднення виконання рішення суду;

- саме лише твердження про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, як і значна сума заборгованості.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Трансгазпром, з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром» про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» зазначало наступне:

- у зв`язку з тривалим невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу від 27.02.2020 №35-GAS-2020 та графіку погашення заборгованості від 02.10.2020 №06/3400, укладеного між сторонами договору, позивачем пред`явлено відповідачу претензію про сплату заборгованості, яка останнім залишена без відповіді, що свідчить про ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань та про наявність обставин, які можуть істотно ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог;

- згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розмір статутного капіталу відповідача становить 500 000,00грн, що складає 3,32% від загальної вартості заборгованості, яка є предметом позовних вимог, що ставить під сумнів можливість виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог;

- за змістом інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відповідача відсутні відомості про речові права на нерухоме майно, зареєстрованого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут»;

- враховуючи, що відповідачем не вчинялось жодних дій, спрямованих на позасудове врегулювання спору в добровільному порядку, тривалий час не здійснюється оплата отриманого природного газу на виконання умов договору, а також з огляду на відсутність власного нерухомого майна, у даному випадку накладення арешту на активи (грошові кошти) в межах суми позовних вимог не порушить законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут», а є співмірним критеріям розумності, обґрунтованості; унеможливить ускладнення або неможливість виконання рішення суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 22.06.2021 для розгляду справи №917/126/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Барбашова С.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2021 у справі №917/126/21 апеляційну скаргу позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю Трансгазпром на ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі № 917/126/21 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі (2270,00грн).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 у справі №917/126/21, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Трансгазпром на ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі № 917/126/21; призначено справу до розгляду на 05.08.2021 об 11год 00хв у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі засідань № 117; встановлено строк до 04.08.2021 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи; витребувано у господарського суду Полтавської області справу №917/126/21.

02.08.2021 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» на ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21.

В обґрунтування своєї правової позиції Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» посилалось на наступне:

- доводи позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та ненадання відповідних доказів на його підтвердження не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову;

- зі змісту заяви позивача про забезпечення позову не вбачається обґрунтування на підтвердження того, що існують обставини, які дійсно можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача;

- місцевим господарським судом обґрунтовано зазначено про ненадання позивачем жодних доказів в обґрунтування неможливості виконання відповідачем рішення суду у випадку задоволення позовних вимог за відсутності застосування заходів забезпечення позову;

- вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача навпаки можуть призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності та погіршення майнового стану відповідача.

У зв`язку з відпусткою судді Барбашової С.В. відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи №917/126/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

04.08.2021 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, та зазначив, що поведінка відповідача, яка полягає у тривалому ухиленні від виконання взятих на себе зобов`язань, є протиправною і свідчить про явне ухилення від виконання умов укладеного між сторонами договору.

У судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром» про забезпечення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21 без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала місцевого господарського суду, якою відмовлено у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти у розмірі, що еквівалентний ціні позову та сумі судового збору.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначені заходи забезпечення позову.

За змістом приписів статті 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до усталеної практики господарських судів при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі запроваджено виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких його вжито. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому за змістом наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 21.08.2020 у справі №904/2357/20.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 27.02.2020 № 35-GAS-2020 у сумі 14836845,18грн, з яких 14369298,30грн , 374037,51 грн пеня, 93509,37 грн 3 % річних.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трангазпром» (оптовий продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» (оптовий покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020, за умовами якого оптовий продавець зобов`язується передати у власність оптового покупця природний газ приведений до стандарних умов, а оптовий покупець зобов`язується прийняти і оплатити газ у порядку та на умовах визначених договором.

02.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаззбут» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» погоджений графік погашення заборгованості, за змістом якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» взяло на себе зобов`язання здійснити погашення заборгованості придбаного у жовтні 2020 року природного газу у період з 02.11.2020 по 30.11.2020.

31.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» складені та підписані акти прийому-передачі природного газу за жовтень 2020 року від 31.10.2020 №312 на суму 10 848 034,81грн та від 31.10.2020 №323 на суму 3 521 263,49грн.

26.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» претензію щодо погашення заборгованості, яка відповідачем залишена без відповіді.

Сторонами спору не заперечується факт укладення договору купівлі-продажу природного газу, здійснення позивачем постачання відповідачу природного газу, однак, з огляду на надані у судовому засіданні відповідачем пояснень, з яких вбачається незгода Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» із обсягом щодо поставленого товару, вказане свідчить про реальне існування спору між сторонами щодо суми заборгованості.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач вказував на те, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що розмір статутного капіталу відповідача становить 500 000,00грн, що складає 3,32% від загальної суми заборгованості, яка є предметом позовних вимог у даній справі.

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка надана позивачем до заяви про забезпечення позову від 24.05.2021, не вбачається наявність у ТОВ «Полтавагаз Збут» будь-якого нерухомого майна, у тому числі такого, що перебуває у іпотеці, що у сукупності свідчить про відсутність нерухомого майна, за рахунок якого, у випадку задоволення позовних вимог та набрання рішенням законної сили, можливе задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром».

Крім того, відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» від 28.04.2021 №02/2088, складеної директором та головним бухгалтером товариства, наявної у матеріалах справи, згідно балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2021 поточна кредиторська заборгованість відповідача за товари, роботи, послуги складає 1 389 919 тис.грн (а.с. 84).

Відповідач не спростовує факт відсутності у нього грошових коштів, не надає жодного доказу наявності у нього будь-якого майна, у відзиві на апеляційну скаргу не обґрунтовує яким чином вжиття заходів забезпечення позову перешкоджає здійсненню його господарської діяльності або може спричини негативні наслідки для нього (вплинути на його господарську діяльність), а отже не спростовує доводи позивача про наявність ризиків невиконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Враховуючи відсутність у відповідача грошових коштів, власного нерухомого майна, з якими відповідач пов`язує тривале невиконання невиконання взятих на себе зобов`язань, а також з огляду на наявність значного обсягу кредиторської заборгованості, судова колегія дійшла висновку, що вказане у сукупності свідчить про імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття таких заходів, з урахуванням чого накладення арешту на кошти у межах суми позову забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, викладеною у постановах від 14.02.2020 у справі №916/2278/19, від 04.03.2020 у справі №910/12117/19, від 21.08.2020 у справі №904/2357/20, від 17.11.2020 у справі №922/2419/20.

Разом з тим, судова колегія дійшла висновку, що критерію співмірності та справедливості, відповідності основним засадам господарського судочинства, є вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту виключно на грошові кошти у межах суми основної заборгованості, а саме у сумі 14 369 298,30грн, оскільки такі заходи забезпечення позову є співвмірними, обґрунтованими, і такі заходи забезпечення позову спроможні забезпечити належне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі основної заборгованості лише тимчасово обмежить права відповідача щодо розпорядження грошовими коштами, такі заходи не перешкоджають здійсненню відповідачем господарської діяльності, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Враховуючи, що доводи позивача про можливість утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог знайшли свої підтвердження належними та допустимими доказами, а забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми основної заборгованості є адекватним способом захисту можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, з огляду на те, що між вжитим заходом забезпечення позову і предметом позову наявний прямий зв`язок, судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку накладення арешту на грошові кошти у межах основної заборгованості у сумі 14 369 298,30грн здатне забезпечити збалансованість інтересів сторін, ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів заявника.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, тому адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах суми основного боргу не порушить порядку здійснення відповідачем господарської діяльності, а спрямоване на забезпечення реального виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Поряд із цим, представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» у судовому засіданні суду апеляційної інстанції з розгляду даної справи наголошено на тому, що позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» одночасно із зверненням із позовом вже звертався до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, у задоволенні якої господарським судом Полтавської області було відмовлено, з огляду на що підстави для повторного звернення із заявою про забезпечення позову позивачем не доведені.

Судова колегія зазначає, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 витребувано у господарського суду Полтавської області справу №917/126/21.

З наявних матеріалів справи вбачається, що дійсно Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» одночасно із зверненням із позовом до суду першої інстанції була подана заява про забезпечення позову від 25.01.2021, в якій позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» у розмірі, що еквівалентний ціні позову 14 836 845,18грн та сумі судового збору 222 552,68грн, що загалом становить 15 059 397,86грн.

В обґрунтування доводів вказаної заяви від 25.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» посилалось на протиправну поведінку відповідача, яка полягала на невиконання ним умов укладеного між сторонами спору договору купівлі-продажу природного газу, ненадання відповідачем відповіді на претензію від 26.11.2020 №26/11/44 та нездійснення жодних дій з метою погашення виниклої заборгованості.

Інших доводів та доказів в обґрунтування необхідності забезпечення позову заявником наведено не було.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі №917/126/21 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» було відмовлено.

Як зазначено відповідачем, вказана ухвала постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 у справі №917/126/21 залишена без змін.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що направлені до суду апеляційної інстанції матеріали оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21, а також витребувані матеріали справи №917/126/21, не містять постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 у справі №917/126/21 за результатами перегляду ухвали господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у цій справі.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 ухвалу господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі №917/126/21 залишено без змін.

Системне тлумачення глави 10 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що законодавець пов`язує право особи на звернення із заявою про застосування заходів забезпечення позову із наданням відповідного обґрунтування необхідності їх застосування та доказів на їх підтвердження.

При цьому, процесуальний закон не містить заборони щодо звернення до суду із повторним клопотанням про застосування заходів забезпечення позову, у тому числі з урахуванням виникнення нових обставин, з якими особа пов`язує наявність підстав, що викликають сумнів у реальності виконання судового рішення.

Учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів до суду першої інстанції, у випадку, якщо апеляційний суд погодився з відмовою суду першої інстанції у забезпеченні позову чи скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до цього суду.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.09.2020 справі №753/22860/17.

Таким чином, з огляду на виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» підстав, з якими позивач пов`язував необхідність повторного звернення до суду із заявою про застосування заходів забезпечення позову, а саме оголошення відповідачем про припинення здійснення постачання природного газу споживачам, а також виявлення інформації про відсутність зареєстрованих за відповідачем речових прав на нерухоме майно, позивач не був позбавлений права повторного звернення до суду із заявою про забезпечення позову, яка містила обґрунтування можливості утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що на момент розгляду апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» на ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/121/21 місцевим господарським судом у справі №917/121/21 винесено рішення за результатами розгляду позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром».

Рішенням господарського суду Полтавської області від 06.07.2021 у справі №917/126/21 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром" 14 220 705,50 грн основного боргу, 92 483,47 грн річних, 369 933,89 грн пені, 220 246,84 грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Вказане рішення на момент апеляційного розгляду справи та прийняття даної постанови не набрало законної сили, наказ на примусове виконання рішення господарського суду Полтавської області від 06.07.2021 у справі №917/126/21 не видано.

Системне тлумачення положень статей 136 та 137 ГПК України свідчить, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Питання про вжиття заходів забезпечення позову може бути розглянуто судом першої інстанції до вирішення справи по суті позовних вимог, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таке рішення може ухвалити суд апеляційної інстанції до вирішення справи в апеляційному порядку.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом 15.04.2019 у справі №807/898/16.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги частково знайшли свої підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали, спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у межах суми основної заборгованості у сумі 14 369 298,30грн відповідає критеріям справедливості, співмірності, адекватності та розумності, не призводить до припинення здійснення господарської діяльності відповідача, гарантує виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, а також з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» звернулося із апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у межах встановленого строку на апеляційне оскарження, рішення господарського суду Полтавської області від 06.07.2021 у справі №917/126/21 на момент апеляційного розгляду справи не набрало законної сили, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заяви позивача про забезпечення позову від 24.05.2021 в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» у розмірі основної заборгованості в сумі 14 369 298,30грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду оскаржуваної постанови та є підставою для часткового скасування ухвали місцевого господарського суду.

З урахуванням наведеного, місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не було досліджено усіх обставин та наданих доказів, з якими позивач пов`язував виникнення обставин, що можуть утруднити виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, що призвело до порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21 слід скасувати частково та прийняти нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» про забезпечення позову задовольнити частково; вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» у розмірі основної заборгованості у сумі 14 369 298,30грн; в іншій частині вимог заяви відмовити.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, п.2 ч.1 ст. 275, п.4 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Трансгазпром на ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21 скасувати частково.

Прийняти нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» про забезпечення позову - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2-А; код юридичної особи 39813404) у розмірі основної заборгованості у сумі 14 369 298,30 (чотирнадцять мільйонів триста шістдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто вісім гривень тридцять копійок).

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

В іншій частині ухвалу господарського суду Полтавської області від 25.05.2021 у справі №917/126/21 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2-А; код юридичної особи 39813404) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63; код юридичної особи 39813404) судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2 166,03грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.08.2021.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота