РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.08.2021Справа № 910/8755/21
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс", м. Київ

про стягнення 7 093,25 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" (позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (відповідач) суми 3% річних та суми інфляційних втрат в загальному розмірі 7 093,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №63249012 від 01.12.2018 року, позивачем, як поручителем за Договором поруки від 23.04.2019 року, було сплачено замість відповідача існуючу заборгованість, яку, в подальшому, стягнуто з відповідача на користь позивача за рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/6104/20. В той же час, оскільки в справі №910/10376/19, позивачем було стягнуто лише суму основного боргу, останній скористався своїм правом на звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача суми 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.06.2021 відкрито провадження у справі №910/8755/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 21, офіс 501, направлялась ухвала суду від 07.06.2021 року.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №434 отримав ухвалу суду від 07.06.2021 про відкриття провадження у справі 11.06.2021.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 29.06.2021 року (включно).

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач, у встановлений судом строк, не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 31.03.2021 року) по справі №910/6104/20 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про стягнення 49 651,36 грн, позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" 49 651,36 грн боргу та 2 102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що остаточне погашення основної суми заборгованості в розмірі 49 651,36 грн та судового збору в розмірі 2 102,00 грн відповідачем було здійснено 25.05.2021 року в рамках виконавчого провадження №64552828 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/6104/20 від 15.04.2021 року, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №25900 від 05.05.2021 року на суму в розмірі 11 873,51 грн;

- №26367 від 07.05.2021 року на суму в розмірі 2 606,89 грн;

- №31437 від 27.05.2021 року на суму в розмірі 37 272,96 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму 3% річних в розмірі 2 123,18 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 4 970,07 грн, нараховані на основну суму заборгованості за період з 16.12.2019 року по 25.05.2021 року, тобто по день фактичного виконання відповідачем основного грошового зобов`язання.

Оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже було установлено судом, Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 31.03.2021 року) по справі №910/6104/20 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про стягнення 49 651,36 грн, позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" 49 651,36 грн боргу та 2 102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

У зазначеному судовому рішенні, серед іншого, зазначено, що 01.12.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" в особі директора Корчак І.М. підписано та засвідчено печаткою товариства заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для колективних побутових споживачів), розміщених на сайті електропостачальника "Київські Енергетичні Послуги". Згідно вказаної заяви - приєднання ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" відповідним системним оператором присвоєно ЕІС-код як суб`єкту ринку електричної енергії № 62Х465. Початок постачання електричної енергії з 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції електропостачальника "Побутова" для побутових споживачів. Адреса постачання: м. Київ, вул. Зарічна, 1В. Шшляхом підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, згідно ст. 634 Цивільного кодексу України та враховуючи положення норм Закону та Правил між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (споживач за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" (постачальник за договором, третя особа у справі), 01.12.2018 року укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 63249012 з комерційною пропозицією Додаток № 3 "Побутова" (далі - Договір).

За Договором було поставлено відповідачеві як споживачу активну електроенергію в період січень - квітень 2019 року на загальну суму 680 139,60 грн., а саме на суму 174 592,32 грн. в січні 2019 року, на суму 76062,00 грн. в лютому 2019 року, на суму 207910,08 грн. в березні 2019 року та на суму 221 575,20 грн. в квітні 2019 року. Факт постачання активної електричної енергії та прийняття її відповідачем згідно спірного Договору на вказану суму третьою особою не заперечувався.

На виконання вимоги Договору та комерційної пропозиції Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" було виставлено відповідачу рахунки про нарахування за спожиту активну електроенергію: № 63249012/1/1 від 06.01.2019 за січень 2019 року на суму 174 592,32 грн. (виданий 29.01.2019 року), № 63249012/2/1 від 06.02.2019 року за лютий 2019 року на суму 76062,00 грн. (виданий 25.02.2019 року), № 63249012/3/1 від 06.03.2019 року за березень 2019 року на суму 207 910,88 грн. (виданий 01.04.2019 року), №63249012/4/1 від 24.04.2019 року за квітень 2019 року на суму 221 575,20 грн. (виданий 24.04.2019 року).

Проте, свої зобов`язання щодо оплати ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" спожитої активної електричної енергії у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору та Комерційної пропозиції відповідач не виконав, здійснивши перерахування на рахунок третьої особи грошових коштів в сумі 378 792,32 грн., а саме 31.01.2019 року - 174 592,32 грн., 12.02.2019 року - 40 000,00 грн., 19.02.2019 року - 25 000,00 грн., 26.02.2019 року - 40 000,00 грн., 28.02.2019 року - 20 000,00 грн., 26.03.2019 року - 11200,00 грн., 27.03.2019 року - 23 000,00 грн., 28.03.2019 року - 15 000,00 грн., 10.04.2019 року - 10 000,00 грн., 17.04.2019 року - 10 000,00 грн., 18.04.2019 року - 10 000,00 грн. в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" утворилась заборгованість перед третьою особою за наведеним Договором у розмірі 301 347,28 грн.

Окрім цього, як встановлено судом за матеріалами справи №910/6104/20, зважаючи на неналежне виконанням ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» взятих на себе зобов`язань з оплати спожитої електроенергії за Договором та з метою врегулювання питання наявності заборгованості відповідача 23 квітня 2019 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" (поручитель за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги» (кредитор за договором, третя особа у справі) було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки), згідно п.3.1 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання щодо оплати спожитої електричної енергії на загальну суму 185 107,70 грн.

На виконання умов Договору поруки ОСББ "Зарічна 1В" як поручителем було перераховано на рахунок ТОВ "Київські Енергетичні Послуги» грошові кошти в загальній сумі 49 651,36 грн. згідно платіжного доручення №31 від 23.04.2019 року на суму 10000,00 грн. та платіжного доручення №32 від 23.04.2019 року на суму 39 651,36 грн., із зазначенням призначення платежу «оплата від ОСББ «Зарічна 1В» за активну ел. енергію згідно дог. Поруки від 23.04.19.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 556 ЦК України та умови п. 5.4. Договору поруки у ОСББ «Зарічна 1В» як кредитора виникло право вимоги до боржника -ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» в розмірі виконаного зобов`язання за Договором в сумі 49 651,36 грн.

Позивач 03 грудня 2019 року звернувся до відповідача з вимогою № 11/В1 від 29 листопада 2019 року про сплату боргу в сумі 49 651,36 грн згідно ч. 2 ст. 556 ЦК України.

В подальшому у зв`язку з несплатою вказаної суми позивач звернувся 24 грудня 2019 року до ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» із повторною вимогою про сплату боргу № 18/В1 від 18.12.2019 року.

Проте, вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення, зазначена сума заборгованості сплачена ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» не була.

Таким чином, встановленим у господарській справі №910/6104/20 є факт того, що свої зобов`язання щодо сплати ОСББ "Зарічна 1В" як поручителю грошових коштів в сумі 49651,36 грн у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору поруки відповідач не виконав, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі, яка є обґрунтованою, підтверджується наданими суду доказами та підлягає до стягнення з відповідача.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відносини між позивачем та відповідачем урегульовано положеннями глави 48 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що має місце порушення відповідачем грошового зобов`язання.

Окрім того, матеріалами справи також підтверджується факт виконання відповідачем свого основного грошового зобов`язання, без врахування суми судового збору, вже після винесення рішення в справі №910/6104/20 на суму 49 651,36 грн, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень, про що зазначалось вище.

У своїй постанові від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» пленум Вищого господарського суду України, з метою однакового і правильного розгляду господарськими судами справ зі спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, постановив надати роз`яснення за яких господарським судам необхідно мати на увазі, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

За приписом частини п`ятої статті 11 ЦК України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відтак, якщо певне зобов`язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв`язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв`язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, по день фактичного виконання судового рішення, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних.

У даному разі, господарський суд відмічає, що виконання відповідачем свого основного грошового зобов`язання здійснено в повному обсязі 27.05.2021 року.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

Статтею 625 ЦК України передбачено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Водночас, на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

З огляду на таке, суд зазначає, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

Позиція викладена Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду №910/13071/19 від 20.11.2020 року.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційної складової суми заборгованості, наданий позивачем до позовної заяви, суд встановив, що він є арифметично вірним, а тому, позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню на суму в розмірі 2 123,18 грн 3% річних та 4 970,07 грн інфляційних втрат.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано, водночас позивачем не доведено суду наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за неналежне виконання умов Договору у вигляді санкцій понад суми, визнані судом обґрунтованими.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 3% річних в розмірі 2 123,18 грн та сума інфляційних втрат в розмірі 4 970,07 грн.

Судовий збір позивача у розмірі 2 270,00 грн, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» (ідентифікаційний код 39639958, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21, офіс 501) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1В» (ідентифікаційний код 41427288, місцезнаходження: 02132, м. Київ, вул. Зарічна, буд. 1-В) суму 3% річних в розмірі 2 123,18 грн (дві тисячі сто двадцять три гривни 18 копійок), суму інфляційних втрат в розмірі 4 970,07 грн (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят гривень 07 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов