ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

02 серпня 2021 року м. ХарківСправа № 5023/4318/11

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (за вх. №16664 від 16.07.2021)

у справі № 5023/4318/11

за позовом Прокурора Ленінського району м. Харкова в інтересах держави, в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
до Фізичної особи-підприємця Чернобай Ірини Манфредівни
про стягнення коштів
за участю представників:

прокурора - не з`явився;

cтягувача - не з`явився;

боржника (скаржника) - адвокат Шевченко О.О., ордер АХ № 1052296 від 20.05.2021;

державного виконавця - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходилась справа № 5023/4318/11 за позовом Прокурора Ленінського району м. Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою Фізичної особи-підприємця Чернобай Ірини Манфредівни про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати у розмірі 64172,13 грн., з яких: 57717,37 грн. - сума основного боргу, 6454,76 грн. - сума пені.

Рішенням Господарського суду Харківської області суду від 19 липня 2011 року позовні вимоги прокурора задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Чернобай Ірини Манфредівни на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 57717,37 грн. заборгованості з орендної плати; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Чернобай Ірини Манфредівни на користь державного бюджету України 577,17 грн. державного мита та стягнуто з Фізичної особи - підприємця Чернобай Ірини Манфредівни на користь державного бюджету України 212,26 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

16 липня 2021 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (за вх. №16664) у справі № 5023/4318/11, згідно якої заявник просить суд поновити строк на звернення до суду зі скаргою; визнати бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) неправомірною та зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків):

- зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за реєстраційним номером обтяження 11615714, накладений на підставі постанови про відкриття провадження від 16.09.2011 (ВП № 28732804);

- зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за реєстраційним номером обтяження 12094365, накладений на підставі постанови про відкриття провадження від 25.01.2012 (ВП № 30845510).

Ухвалою суду від 21 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 у справі № 5023/4318/11 прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02 серпня 2020 року.

Представник боржника в судовому засіданні 02.08.2021 скаргу підтримав, просив суд її задовольнити та зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

Представник стягувача та держаний виконавець в судове засідання 02.08.2021 не з`явилися; про дату, час та місце розгляду всі учасники справи були повідомлені належним чином (рекомендовані повідомлення Укрпошти про вручення поштових відправлень наявні в матеріалах справи).

Судом також оголошено, що 30 липня 2021 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (за вх. № 17767), згідно якого представник ДВС просить в задоволенні скарги адвоката Шевченко О.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Враховуючи те, що процесуальним законом визначено присічний (десятиденний) строк розгляду скарги, а неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу ОСОБА_1 за відсутності прокурора, стягувача та представника ДВС.

Дослідивши матеріали справи, а також надані представниками сторін докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність відділу державної виконавчої служби (вх. № 17767), виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України також встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість судових рішень визначена і статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (Розділ V - Процесуальні питання пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Примусове виконання судових рішень регулюється Законом України "Про виконавче провадження".

З матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2011 року на виконання рішення Господарського суду Харківської області суду від 19.07.2011 у справі № 5023/4318/11 видано відповідні накази.

Відповідно до листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.04.2021 за вих. № 47382-20 (з урахуванням описаної в листі від 01.07.2021 за вих. № 80505 технічної описки) адвоката Шевченко О.О. який представляє інтереси ОСОБА_1 повідомлено наступне:

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження № 28732804 з примусового виконання наказу № 5023/4318/11 виданого 05 серпня 2011 року Господарським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради боргу у розмірі 57717,37 грн. перебував в провадженні Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з 16.09.2011 по 01.12.2011.

01 грудня 2011 року керуючись пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу № 28732804 копії якої разом з виконавчим документом направлено на адресу стягувача.

24 січня 2012 року в провадження Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на примусове виконання повторно надійшов вищезазначений виконавчий документ у зв`язку з чим цього дня була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 30845510 копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

20 квітня 2012 року керуючись пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу № 30845510 копії якої разом з виконавчим документом направлено на адресу стягувача.

Станом на 28.04.2021 у відділі відсутня інформація щодо виконання громадянкою ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань покладених на неї рішенням Господарського суду Харківської області.

Також повідомлено, що відповідно до частини першої статті 59 закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 59 закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів. накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1 -2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Згідно частини п`ятої статті 59 закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Станом на дату надання відповіді, визначені законом підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні, у зв`язку з чим для знаття арешту з майна, боржнику було запропоновано сплатити на депозитний рахунок відділу суму боргу за судовим рішення у розмірі 57 717,37 грн. на користь стягувача, суму виконавчого збору в розмірі 5 771,73 грн., та витрат виконавчого провадження в розмірі 291,20 грн., всього: 63 780,30 грн. Однак, ОСОБА_1 зазначену заборгованість не оплатила та фактично рішення суду не виконала.

Натомість, звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), представник ОСОБА_1 зазначає, що згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (затв. Наказом Мін`юсту № 2274/5 від 25.12.2008) ВП № 23732804, яке завершено 01.12.2011, було знищено у 2015 році. ВП № 30845510, яке завершено 20.04.2012, було знищено у 2016 році. Відповідно, передача органами ДВС матеріалів виконавчого провадження на зберігання та в подальшому для знищення, є свідченням факту його закінчення в розумінні вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, у єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень ВП № 28732804 га ВП № 30845510 позначаються як завершені. Записи в єдиному реєстрі боржників щодо заявника відсутні. Вищенаведене, на переконання скаржника, також свідчить про те, що виконавчі провадження були завершені Ленінським ВДВС.

Отже, виникла ситуація, коли у двох завершених та знищених виконавчих провадженнях було накладено арешти, які нічого не забезпечують, жодних функцій не виконують, а строк пред`явлення наказу сплинув.

Суд, надаючи правову кваліфікацію зазначеним обставинам, вважає за необхідне звернути увагу на те, що за приписами пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV (тут і надалі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Водночас, частинами першою, другою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

При цьому, слід зазначити, що наведеними приписами Закону України "Про виконавче провадження" передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку лише закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно не можна ототожнювати поняття закінчення виконавчого провадження з поверненням виконавчого документа стягувачу, а застосування статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 вказаного Закону не має місця для застосування.

Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що завершення виконавчого провадження з цих підстав не передбачає можливості зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення суду не виконано.

Заявник, разом з тим, просить визнати неправомірною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобавацському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не зняття арешту з її майна, однак не наводить жодних обґрунтувань щодо норм закону які були порушені державним виконавцем.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Арешт, накладений на підставі Закону України "Про виконавче провадження", підлягає зняттю лише у випадках, що прямо передбачені даним законом (визначені статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження"), в першу чергу це сплата боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в повному обсязі - тобто повне виконання судового рішення.

Однак, у даному випадку, єдиною підставою для задоволення скарги заявник вважає те, що стягувачем пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Жодних обґрунтувань щодо норм закону які були порушені державним виконавцем представник Чернобай Ірини Манфредівни не наводить, а також не надає до суду доказів щодо прав боржника які були порушені державним виконавцем під час виконання рішення суду.

Згідно частини 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Державний виконавець, на переконання суду, не знявши арешт з майна боржника, діяв у відповідності до норм Закону України "Про виконавче провадження" адже законні підстави для зняття арешту відсутні і саме зняття арешту було б порушенням норм закону. З огляду на наведене, суд зазначає, що дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобавацському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правомірними та в повному обсязі відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а відтак, суд не вбачає факту порушення прав заявника та підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Щодо скарги в частині зняття арештів з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за реєстраційним номером обтяження 11615714, накладеного на підставі постанови про відкриття провадження від 16.09.2011 (ВП № 28732804) та за реєстраційним номером обтяження 12094365, накладеного на підставі постанови про відкриття провадження від 25.01.2012 (ВП № 30845510) суд відмовляє в її задоволенні з мотивів, неведених вище.

Керуючись статтями 233-235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за вх. №16664 у справі № 5023/4318/11 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення (з урахуванням пункту 17.5Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу підписано 04.08.2021.

Суддя В.В. Рильова

справа № 5023/4318/11

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.