ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"28" липня 2021 р. Cправа № 902/186/21
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., при секретарі Сичук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 1 797 479,41 грн
Ухвалою суду від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі № 902/186/21 за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 25.03.2021 року.
При цьому, в якості додатків останнім додано заяву про відстрочку сплати судового збору (б/н від 24.03.2021 року), в якій останній просить суд, в зв`язку з погіршенням майнового стану відстрочити сплату судового збору в сумі 231 543,08 грн за збільшення розміру позовних вимог, терміном на 60 календарних днів, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі.
25.03.2021 року до суду від представника відповідача надійшла заява № 19/03/21-1 від 19.03.2021 року, в якій останній спросить суд залишити позовну заяву без розгляду.
Ухвалою суду від 26.03.2021 заяву Приватного підприємства "Валентина" про збільшення розміру позовних вимог (б/н від 24.03.2021 року) залишено без руху. Відмовлено у задоволені заяви Приватного підприємства "Валентина" про відстрочення сплати судового збору (б/н від 24.03.2021 року).
Вказаною ухвалою суду встановлено Приватному підприємству "Валентина" строк для усунення недоліків - протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху та спосіб усунення недоліків - шляхом надання суду належних доказів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 213 543,08 грн.
01.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву разом з доданими документами в якому відповідач просить суд відмовити у позові.
06.04.2021 до суду надійшли заперечення відповідача проти заяви представника позивача ПП "Валентина" про збільшення позовних вимог від 24.03.2021. Згідно змісту поданих заперечень відповідач просить суд відмовити у прийнятті заяви представника позивача адвоката Олійника Р.О. про збільшення позовних вимог від 24.03.2021.
07.04.2021 на виконання вимог ухвали суду від 26.03.2021 від представника позивача адвоката Олійника Р.О. до суду надійшло платіжне доручення про сплату 213 542,08 грн судового збору.
За наслідками судового засідання, яке відбулося 07.04.2021, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 13.04.2021 о 12:00 год. Крім того, постановлено провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД".
13.04.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату.
Ухвалою суду від 13.04.2021 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" №19/03/21/1-1 від 19.03.2021 року (вх. №01-34/2796/21 від 25.03.2021 року) про залишення позову без розгляду. Прийнято до розгляду у справі № 902/186/21 заяву Приватного підприємства "Валентина" про збільшення позовних вимог від 24.03.2021 року (вх. №01-34/2772/21).
Також, даною ухвалою, роз`єднано в окреме самостійне позовне провадження матеріали справи № 902/186/21 в частині заявлених позовних вимог Приватного підприємства "Валентина" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" 14 236 204,99 грн збитків (заява про збільшення позовних вимог з додатками (а.с. 68-123) та передано матеріали роз`єднаної справи до канцелярії Господарського суду Вінницької області з метою їх реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.
За результатами проведеного 02.06.2021 року судового засідання суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/186/21 для розгляду по суті на 14.07.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання.
У судовому засіданні 14.07.2021 року оголошено перерву до 21.07.2021 року, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу.
21.07.2021 року до суду від представника позивача надійшов супровідний лист (б/н від 21.07.2021 року) (вх.канц. № 01-34/6566/21 від 21.07.2021 року). Додатком до листа додано ряд додаткових документів.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.07.2021 року, позов задоволено частково:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на користь Приватного підприємства "Валентина", неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України в сумі 787 515,60 грн, за прострочення поставки товару за Договором поставки №АІ-00128 від 21.01.2020 року;

- відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства "Валентина" в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" неустойки в сумі 140 640,50 грн; 232 039,02 грн - 3% річних та 637 284,29 грн - інфляційних втрат.

Судом також призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 28.07.2021 року о 10:00 год, встановлено сторонам строк подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат, заперечень щодо понесених стороною витрат, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 26.07.2021 року включно.

27.07.2021 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" надійшла заява з процесуальних питань, направлена засобами поштового зв`язку 23.07.2021 року (вх. №01-34/6706/21).

У поданій заяві відповідач повідомляє про понесення витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалась адвокатом Парчевським В.Ю., зазначає. що 21.07.2021 року між Товариством та адвокатом підписано Акт надання послуг, у якому визначено їх обсяг та вартість, а саме:

- вивчення позовної заяви ПП «Валентина» та нормативних документів відносно заявленого позову - 8 000,00 грн;

- підготовка заяви з процесуальних питань та заяви про залишення позову без розгляду - 2 000,00 грн;

- підготовка відзиву - 6 000,00 грн:

- підготовка заперечень проти заяви про збільшення позовних вимог від 24.03.2021 року - 3 000,00 грн;

- участь у судових засіданнях - 13 500,00 грн;

- гонорар успіху адвоката у розмірі 10% від суми, на яку відмовлено у задоволенні позовних вимог - 100 996,44 грн.

Тому, відповідач просив стягнути з ПП «Валентина» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 133 496,44 грн.

28.07.2021 року до суду від представника позивача адвоката Олійника Романа Олександровича, надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 97 151,56 грн.

Представником надано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі №902/186/21 (вх. №01-34/6750/21).

Зокрема до обсягу та переліку робіт включено:

- первинна усна консультація адвоката - 1 000,00 грн;

- вивчення документів, які стосуються справи - 5 100,00 грн;

- аналіз законодавства та судової практики - 3 000,00 грн;

- підготовка претензії - 2 100,00 грн;

- підготовка позовної заяви - 7 200,00 грн;

- представництво інтересів позивача у судових засіданнях - 10% від суми, ухваленої на користь позивача - 78 751,56 грн.

У судове засідання прибули представники сторін, які підтримали подані заяви про відшкодування судових витрат.

Представником відповідача також заявлено клопотання про залишення без розгляду заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, як подану з порушення процесуальних строків.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, які стосуються питання понесення судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено 26 962,19 грн.

Предметом позову було стягнення 1 797 479,41 грн, позов задоволено частково на суму 787 515,60 грн, що становить 43,81% ціни позову.

Тому, на користь позивача слід присудити 11 812,14 грн судових витрат зі сплати судового бору.

Решту понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 15 150,05 грн слід залишити за ПП «Валентина».

При вирішенні питання стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено наступне.

У позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 198 148,00 грн.

Позивач не скористався правом долучити до позову договір про надання правової допомоги, укладений між ПП «Валентина» та адвокатом Олійником Р.О., підставою представництва був ордер про надання правової допомоги.

Під час проголошення вступної та резолютивної частини Рішення від 21.07.2021 року був присутній уповноважений представник позивача.

Судом призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 28.07.2021 року о 10:00 год, встановлено сторонам строк подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат, заперечень щодо понесених стороною витрат, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 26.07.2021 року включно.

Тобто, позивач в особі представника був обізнаний відносно процесуальних строків подання доказів на підтвердження обставин понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак, позивачем лише 28.07.2021 року надано докази щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме: Договір про надання правничої допомоги від 01.02.2021 року, укладений між ПП «Валентина» та адвокатом Олійником Р.О., Акт здачі-приймання виконаних робіт від 21.07.2021 року, Опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі №902/186/21 (вх. №01-34/6750/21).

Таким чином, ПП «Валентина» всупереч вимогам ч. 8 ст. 129 ГПК України та встановленому судом процесуальному строку порушено терміни подання доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Суд констатує, що матеріали справи, до 28.07.2021 року також не містили таких доказів, на основі яких суд мав би можливість прийняти процесуальне рішення відносно розподілу зазначених витрат позивача.

На підставі ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Однак, подані представником позивача 28.07.2021 року документи не містять клопотання про поновлення процесуальних строків та обґрунтування поважності їх пропуску.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що у разі неподання відповідних доказів щодо розміру судових витрат протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тому, заяву Приватного підприємства "Валентина", в особі представника адвоката Олійника Романа Олександровича, про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 97 151,56 грн, яку оформлено шляхом надання Опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі №902/186/21 (вх. №01-34/6750/21 від 28.07.2021 року) слід залишити без розгляду.

З приводу вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 133 496,44 грн, суд зазначає наступне.

В силу ч. 7 ст. 116 ГПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Оскільки, відповідачем здано відповідну заяву до відділення поштового зв`язку 23.07.2021 року, тому строк на її подачу не пропущено.

У відповідності до ст.ст. 126, 129 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів розмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Позивачем не подано заяви про зменшення розміру витрат на правову допомогу, не ініційовано питання відносно щодо співмірності та пропорційності заявленої відповідачем суми витрат.

Однак, дана обставина не виключає можливості вирішення питання стосовно обґрунтованості розміру таких витрат, доведення факту їх понесення належними доказами, а також надання оцінки критеріям формування розміру гонорару самостійно судом.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.

У частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

При визначенні критеріїв та підстав зменшення витрат на правову допомогу, які мають бути понесені відповідачем, суд враховує перевищення більш ніж у 2.5 рази розміру витрат порівняно з попереднім їх розрахунком.

Так, 01.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву разом з доданими документами, в якому відповідач просить суд відмовити у позові повністю.

Одночасно з подачею відзиву надано орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн.

Враховуючи приписи ч. 6 ст. 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Суд враховує, що основний розмір заявлених витрат становить гонорар успіху адвоката.

Відповідачем не надано жодних доказів та не доведено, що заявляючи у відзиві вимогу про відмову у задоволенні позову повністю, відповідач не міг домовитись та передбачити суму гонорару адвоката у виді 10% від розміру вимог, у задоволенні яких суд відмовить.

Тому, процесуальна позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" з приводу формування підходів до визначення розміру судових витрат є непослідовною, суперечить вимогам ч. 6 ст. 129 ГПК України, що з урахуванням висновків Верховного Суду надає суду достатні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, в силу вимог ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим;

- дії сторони щодо досудового вирішення спору.

На підтвердження обставин виникнення обов`язку зі сплати витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано Договір про надання правової допомоги №05/21 від 12.01.2021 року, укладений між Товариством та адвокатом Парчевським Владиславом Юрійовичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №835 від 21.12.2006 року.

Згідно п. 2.2. Договору розмір гонорару орієнтовно складає 5 000,00 грн та остаточно визначається сумою, зазначеною в актах наданих послуг.

Клієнт сплачує розмір наданих послуг протягом трьох календарних днів х моменту підписання відповідного акту.

Розмір гонорару, визначеного у фіксованій сумі, підлягає збільшенню у зв`язку із суттєвим зростанням обсягу правової допомоги (п. 2.3. Договору).

Сторонами підписано Акт наданих послуг від 21.07.2021 року, у якому погоджено зміст та обсяг виконаних адвокатом робіт, а також їх вартість, зокрема визначено гонорар успіху адвоката у розмірі 10% від суми, на яку відмовлено у задоволенні позовних вимог - 100 996,44 грн.

Надаючи оцінку умовам Договору про надання правової допомоги №05/21 від 12.01.2021 року, суд доходить висновку, що сторонами погоджено фіксований розмір гонорару у розмірі грошової суми.

Дійсно, розмір гонорару може збільшуватись згідно п. 2.3. Договору, однак дане положення договору вказує на збільшення саме фіксованої суми гонорару, а не його відсоткового відношення до ціни позову.

Суду не доведено, яким чином, залежно від ціни позову ПП «Валентина» відбулося збільшення обсягу робіт адвоката.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, саме в укладеному договорі сторони повинні погодити розмір та форму гонорару.

Узгодження іншої форми гонорару в Акті про надання послуг до Договору чинними законодавством не передбачено.

Тому, суд критично оцінює наданий відповідачем Акт в частині погодження ціни послуг з надання правової допомоги в сумі 100 996,44 грн, як гонорару успіху адвоката.

Таким чином, підписаний Товариством та адвокатом Договір про надання правової допомоги не містить положень, які підтверджували б домовленість сторін визначити гонорар у форму відсотку від ціни позову, пропорційно розміру вимог, у задоволенні яких буде відмовлено, зокрема при розгляді справи №902/186/21.

Сторонами також не внесено зміни до відповідного договору шляхом підписання Додаткової угоди.

Суду не доведено, що внесення таких змін відбулося шляхом підписання Акту наданих послуг від 21.07.2021 року, оскільки даний документ не містить відомості про зміну пунктів Договору, тому не може вважатись окремим правочином і виходити за межі істотних умов Договору про надання правової допомоги №05/21 від 12.01.2021 року.

Власне факт визначення гонорару у відсотку до ціни вимог, у задоволенні яких було відмовлено, свідчить не про збільшення обсягу послуг (як того вимагає п. 2.3. Договору), а про зміну способу та умов виплати гонорару, форму та спосіб обчислення якого не погоджено сторонами у Договорі про надання правової допомоги №05/21 від 12.01.2021 року.

Тому, збільшення розміру гонорару у такий спосіб не узгоджується з нормами п. п. 2.2., 2.3. Договору.

За подібних підстав Верховний Суд доходив висновку про відмову у задоволенні вимог щодо покладення на іншу сторону витрат на професійну правничу допомогу.

За висновками Верховного Суду, Договір про надання правової допомоги має відповідати Правилам адвокатської етики в частині визначення розміру та порядку обчислення гонорару.

Адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 522/17845/15-ц від 18.12.2019 року).

Згідно правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (Постанова 06.03.2019 року у справі №922/1163/18), системний аналіз норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Договір про надання правової допомоги №05/21 від 12.01.2021 року не визначає порядок обчислення гонорару у відсотковому відношенні до ціни позову та не передбачає такої форми оплати як гонорар успіху адвоката.

Отже, зміст цієї угоди (форма визначення розміру гонорару) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та його сплату у відсотку до ціни позову та залежно від результату розгляду справи.

Тому, наданий відповідачем Договір про надання правової допомоги №05/21 від 12.01.2021 року не може бути підставою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у формі гонорару успіху адвоката у розмірі 10% від суми, на яку відмовлено у задоволенні позовних вимог, що відповідачем оцінено у розмірі 100 996,44 грн.

Підсумовуючи суд доходить висновку про необґрунтованість та не доведеність належними доказами обставин досягнення згоди між відповідачем та адвокатом стосовно визначення гонорару успіху адвоката.

Тому, суд відмовляє у задоволенні вимог відповідача щодо розподілу та відшкодування 100 996,44 грн витрат на професійну правничу допомогу, в якості гонорару успіху адвоката у розмірі 10% від суми, на яку відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Водночас, суд враховує, що інтереси відповідача дійсно представляв адвокат Парчевський В.Ю., який приймав участь у судових засіданнях, готував та надавав до суду процесуальні документи (заяви з процесуальних питань, заяву про залишення позову без розгляду: відзив, заперечення проти заяви про збільшення позовних вимог від 24.03.2021 року, тощо).

Таким чином, факт надання та понесення перелічених витрат на професійну правничу допомогу підтверджено належними доказами.

На виконання вимог ч. ч. 6, 7 ст. 127 ГПК України ПП «Валентина» не скористалося правом надання заперечень щодо розмір понесених витрат відповідачем на професійну правничу допомогу та не подано клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Тому, суд вважає обґрунтованими і доведеними витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на професійну правничу допомогу в сумі 32 500,00 грн, які складаються з вивчення позовної заяви та нормативних документів відносно заявленого позову; підготовки заяв з процесуальних питань, участі у судових засіданнях.

Предметом позову було стягнення 1 797 479,41 грн, позов задоволено частково на суму 787 515,60 грн, що становить 43,81% ціни позову.

Тому, на користь відповідача слід присудити 56,19% понесених витрат, пропорційно розміру вимог, у задоволенні яких позивачу було відмовлено, що становить 18 261,75 грн.

Отже, судові витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 238,25 грн слід залишити за відповідачем.

З урахуванням відмови у стягненні витрат на правову допомогу в сумі 100 996,44 грн, суд залишає за відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 115 234,69 грн.

Відповідно до ч. 11 ст. 129 ГПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Процесуальних закон не обмежує можливість суду покласти обов`язок з відшкодування відносно різних видів судових витрат, зокрема зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки, на позивача покладено більшу суму судових витрат, різниця у розмірі судових витрат становить 6 449,61 грн, тому на ПП "Валентина" доцільно покласти обов`язок сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД 6 449,61 грн - різниці понесених судових витрат.

Водночас, з урахуванням положень ч. 11 ст. 129 ГПК України, суд констатує, що сторони звільняються від відшкодування одна одній 11 812,14 грн понесених судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 116-118, 129, 221, 233, 238-241, 244, 253, 254, 256, 257 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (вул. Метрологічна, буд. 42, прим. 42/1, м. Київ, 03143, код - 35917124) на користь Приватного підприємства "Валентина" (вул. Героїв України, буд. 15, м. Бершадь, Вінницька область, 24400, код - 30072467) 11 812,14 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

2. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 15 150,05 грн - залишити за позивачем.

3. Залишити без розгляду заяву Приватного підприємства "Валентина", в особі представника адвоката Олійника Романа Олександровича, про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 97 151,56 грн.

4. Стягнути з Приватного підприємства "Валентина" (вул. Героїв України, буд. 15, м. Бершадь, Вінницька область, 24400, код - 30072467) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (вул. Метрологічна, буд. 42, прим. 42/1, м. Київ, 03143, код - 35917124) 18 261,75 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу.

5. Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 115 234,69 грн - залишити за відповідачем.

6. Зобов`язати Приватне підприємство "Валентина" (вул. Героїв України, буд. 15, м. Бершадь, Вінницька область, 24400, код - 30072467) сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (вул. Метрологічна, буд. 42, прим. 42/1, м. Київ, 03143, код - 35917124) 6 449,61 грн - різниці понесених судових витрат.

7. Роз`яснити, що сторони звільняються від відшкодування одна одній 11 812,14 грн понесених судових витрат.

8. Видати наказ після набранням додатковим судовим рішенням законної сили.

9. Копію додаткового судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також засобами електронного зв`язку за наступними адресами: , ; ІНФОРМАЦІЯ_1; ІНФОРМАЦІЯ_2.

Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст додаткового судового рішення складено 05.08.2021 року.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2- позивачу (вул. Героїв України, буд. 15, м. Бершадь, Вінницька область, 24400)

3 - представнику позивача адвокату Олійнику Р.О. ( АДРЕСА_1 )

4 - відповідачу ( вул. Метрологічна, буд. 42, прим. 42/1, м. Київ, 03143)