РІШЕННЯ

м. Київ

21.07.2021Справа № 910/5112/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу №910/5112/21

За позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос» (код 30205462; 52462, Дніпропетровська обл., Солонянський район, с. Башмачка, вул. Горького, буд.105)

до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код 14360570; 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «АВІАС-2000» (код 24994073; 49042, м. Дніпро, вул. Аеропорт,42).

про визнання недійсним договору поруки

за участю представників:

позивача: Єлєнін С.М., ордер серії АА №1123794 від 21.07.21.;

відповідача: Лопатнікова А.В., довіреність № 1180-К-Н-О від 05.03.20,;

третьої особи: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос» (далі - позивач) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач) про визнання недійсним договору поруки від 06.07.2015 №542/DP1, на підставі положень частин 1, 2 статті 203, ч.1 статті 215 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/5112/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні, що призначене на 25.05.2021.

21.02.2021 Відповідачем через відділ діловодства суду подано Відзив на позов. Згідно даного відзиву, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив повністю з огляду на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання недійсним оскаржуваного договору.

Також, викладено заяву про застосування позовної давності до вимог Позивача.

У підготовчому засіданні 25.05.2021 за участі представників сторін судом оголошено перерву до 17.06.2021.

02.06.2021 Позивачем через відділ діловодства суду подано Відповідь на відзив на позовну заяву в якому заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві на позов.

Крім того, у Відповіді на відзив міститься клопотання Позивача про витребування у Відповідача оригіналу протоколу №72 від 01.06.2015р. загальних зборів учасників СТОВ «АГРОС».

07.06.2021 представником Позивача подано Клопотання про витребування доказів. Клопотання обґрунтоване тим, що за інформацією Позивача, секретар загальних зборів ОСОБА_1 01.06.2015 в день проведення загальних зборів та складення протоколу №72 від 01.06.2015, перебував за межами території України та не міг підписати даний протокол. З огляду на що, просить витребувати в Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідну інформацію.

При цьому, суд звертає увагу, що Позивачем, до Клопотання надано відповідь Державної прикордонної служби на адвокатський запит, де крім іншого, повідомлено про неможливість надання такої інформації, оскільки, остання у базі даних зберігається протягом п`яти років.

У підготовчому засіданні 17.06.2021 судом розглянуто клопотання позивача про витребування доказів: Оригіналу протоколу №72 від 01.06.2015р. загальних зборів учасників СТОВ «АГРОС» та інформації про перебування на території України 01.06.2015, секретаря загальних зборів ОСОБА_1 , та відмовлено в задоволенні останніх. Підставою для відмови слугувало те, що дані докази не стосуються предмету спору у даній справі, так як предметом розгляду справи є визнання недійсним договору поруки від 06.07.2015 №542/DP1, а не чинності рішення загальних зборів СТОВ «АГРОС» оформлених протоколом №72 від 01.06.2015р.

Також, у підготовчому засіданні 17.06.2021 Позивачем заявлено усне клопотання про витребування ряду кредитних договорів. Судом відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки, вказане не стосується предмету розгляду справи.

Суд вказує, що жодні докази не викликали сумніви, а тому оригінали не витребовував.

За результатами підготовчого засідання 17.06.2021р. оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.07.2021.

20.07.2021р. представником позивача через відділ діловодства суду подано Пояснення по справі.

Дані пояснення залишено судом без розгляду на підставі ч.2 статті 118 ГПК України, як такі, що подані після спливу процесуальних строків.

Представники сторін з`явились у судове засідання 21.07.2021, надали пояснення по суті спору, Позивач позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити повністю, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Представник третьої особи участі у судових засіданнях не брав. Правом на подання пояснень по справі не скористався.

В судовому засіданні 21.07.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.07.2015 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрос» (поручитель) та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (кредитор) укладено договір поруки №542/DP1 (надалі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «АВІАС-2000» (код 24994073) своїх зобов`язань за кредитним договором № 542 від 12.04.2005р., а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник включаючи сплату процентів, нарахованих за користування кредитом винагород штрафів,пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно з п. 1.5 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як визначено у 1.6 Договору, поручителем надані всі наявні документи, що стосуються повноважень керівника та інших органів управління Поручителя на укладення цього договору (протокол загальних зборів), на момент укладання цього договору в господарському суді не мається заяв кредиторів про визнання Поручителя банкрутом.

Договір поруки наданий в копії (засвідчений згідно з оригіналом, адвокат Єленін С.М., представник позивача) містить відомості про підписанта - від поручителя ОСОБА_2 ).

Відповідно до статуту 2008 року та відомостей ЄДРЮОФОПГФ засновниками, учасниками Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос» (код 30205462) ,зокрема, на час укладення поруки являлись ОСОБА_3 (50%) та ОСОБА_4 (50%).

Відповідно до відомостей ЄДРЮОФОПГФ засновниками, учасниками товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АВІАС-2000» (код 24994073) ,зокрема, на час укладення поруки являлись ОСОБА_3 125 000 грн. (50%) та ОСОБА_4 125 000 грн. (50%).

22.02.2017 частка в СТОВ «Агрос» (код 30205462) належна ОСОБА_3 у розмірі 50% статусного капіталу була відчужена за договором купівлі-продажу на користь на користь ОСОБА_5 (набула 25%) та ОСОБА_6 (набув 25%).

Договір містить положення про те, що покупці аповідомлені про характер діяльності та про фінансовий стан справ товариства.

24.03.2017 частка в СТОВ «Агрос» (код 30205462) належна ОСОБА_4 у розмірі 50% статусного капіталу була відчужена за договором купівлі-продажу на користь на користь ОСОБА_7 (набув 50% статутного капіталу).

Договір містить положення про те, що покупець належно ознайомлений з предметом діяльності та фінансовим станом товариства, договір відповідає дійсним намірам сторін та не є фіктивними, удаваними чи наслідком помилки, насильства, обману, тяжких обставин.

10.10.2017 рішенням загальних зборів СТОВ «Агрос» (код 30205462) за участі ОСОБА_7 50%, ОСОБА_6 25% звільнений з посади директора ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що як у вищого органу управління так і у виконавчого органу товариства була відсутня інформація про факт укладення Договору поруки №542/DP 1 від 06.07.2015р., а сам спірний договір відсутній у товариства.

Необізнаність Позивач обґрунтовує тим, що укладення спірного договору відбулося, як при попередньому складі власників товариства, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яким належало по 50% корпоративних прав товариства, так і при попередньому складі одноосібного виконавчого органу товариства - директорі ОСОБА_2 .

Після укладення спірного договору, в період часу з 22.02.2017 по 24.03.2017 власники СТОВ «АГРОС» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснили відчуження належних їм корпоративних прав в статутному капіталі товариства, на підтвердження чого Позивачем надано копії договорів купівлі - продажу частки в статутному капіталі №328 від 22.02.2017 та №2330 від 24.03.2017р.

При цьому, Позивач зазначає, що при купівлі корпоративних прав СТОВ «АГРОС» нові учасники товариства не були належним чином повідомлені попередніми власниками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про наявність у СТОВ «АГРОС» забезпечувального зобов`язання перед AT КБ «ПРИВАТБАНК», згідно Договору поруки №542/DPl від 06.07.2015р.

Надалі, 10.10.2017 року нові учасники СТОВ «АГРОС» звільнили директора СТОВ «АГРОС» з займаної посади та призначили новий склад одноосібного виконавчого органу товариства - директора ОСОБА_8 .

Відповідно п.п.9.8.1 п.9.8 Статуту СТОВ «АГРОС» (чинного на день укладення спірно договору) встановлено, що директор має право діяти без доручення від імені Товариства та підписувати від імені Товариства угоди (контракти), у тому числі зовнішньоекономічні, без обмежень, за виключенням договорів продажу нерухомості та транспортних засобів, банківського кредиту, застави, поруки, а також забезпечувати виконання таких угод. Договори продажу нерухомості та транспортних засобів, банківського кредиту, застави, поруки можуть бути підписані Директором за умови попереднього прийняття рішення про їх укладення Зборами Учасників.

У СТОВ «АГРОС» відсутній протокол загальних Зборів Учасників, щодо надання повноважень керівнику ОСОБА_2 на укладення спірного договору, відповідно до п.п.9.8.1 п.9.8 Статуту СТОВ «АГРОС».

Таким чином, Позивач стверджує, що спірний договір від імені СТОВ «АГРОС» укладено директором СТОВ «АГРОС» без попереднього отримання на це письмових повноважень від вищого органу управління товариства.

При цьому, AT КБ «ПРИВАТБАНК» діяло нерозумно, оскільки вступаючи у відносини з СТОВ «АГРОС» та укладаючи спірний договір достеменно знала про відсутність у виконавчого органу юридичної особи необхідного обсягу повноважень, проте уклало спірний договір

Таким чином, спірний договір, в супереч припису ст. 92 ЦК України та п.п.9.8.1 п.9.8 Статуту СТОВ «АГРОС», від імені товариства укладено виконавчим органом товариства - директором СТОВ «АГРОС», без попереднього отримання на це повноважень від вищого органу управління товариства - загальних Зборів Учасників.

AT КБ «ПРИВАТБАНК» вступаючи у відносини з СТОВ «АГРОС» та укладаючи спірний договір діяло нерозумно, з огляду на наступне:

- достеменно знало про відсутність у виконавчого органу СТОВ «АГРОС» необхідного обсягу повноважень на укладення спірного правочину, проте уклало його;

- достеменно знало, що поручитель належить тим самим особам, які є власниками ТОВ «АВІАС-2000», тобто товариства, в забезпечення зобов`язання якого на користь AT КБ «ПРИВАТБАНК» і укладався спірний договір;

- вступаючи у відносини з СТОВ «АГРОС» та укладаючи спірний договір не перевірило фінансовий результат від провадження господарської діяльності поручителя, який через власників був пов`язаною особою із боржником, в попередні періоди.

За правовою природою спірний договір є договором поруки.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України).

При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, ч. 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

3 огляду на приписи статей 92, 237 - 239, 241 ЦК України для визнання недійсним договору, укладеного юридичною особою з третьою особою, з підстави порушення установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, не має самостійного юридичного значення факт перевищення повноважень органом чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені.

Таким чином, для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При ньому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 по справі № 668/13907/13-ц (провадження № 14-153цс18).

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 903/54/20 встановлено, що Закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов`язок відшкодувати завдані товариству збитки.

Однак закон ураховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених ним органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Таким чином, враховуючи наведене, Позивач у даній справі повинен довести належними і допустимими доказами обставини, які свідчать про те. що AT КБ «ПриватБанк» (його службові/посадові особи) діяв(-ли) недобросовісно або нерозумно при укладенні Договору поруки.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однак, в ході розгляду справи позивач належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України не довів існування обставин, які можуть бути підставами для визнання недійним Договору поруки №542/DP1.

Так, позивачем не надано жодного достовірного доказу в підтвердження того. що AT КБ «ПриватБанк» діяв недобросовісно або нерозумно при укладенні Договору поруки.

Єдиним доказом в обґрунтування позовних вимог є Статут СТОВ "Агрос", затверджений протоколом зборів учасників Товариства від 20.10.2008 та зареєстрований 15.01.2010.

При цьому, надана копія Статуту, не може бути доказом недобросовісності поведінки AT КБ "ПриватБанк", адже протоколом загальних зборів учасників СТОВ "Агрос" № 72 від 01.06.2015 року, копію якого суду надано Відповідачем, були прийняті рішення:

- бути поручителем ТОВ Фірма "АВІАС-2000" перед AT КБ "ПриватБанк" зокрема по кредитному договору № 542 від 12.04.2005 року в повному обсязі заборгованості:

- надати повноваження директору СТОВ "Агрос" ОСОБА_2 на підписання від імені Товариства необхідних документів для договору поруки.

Таким чином, в дотримання п. 9.8.1 Статуту Договір поруки підписано Директором ОСОБА_2 за наявності попередньо отриманого рішення зборів учасників СТОВ "Агрос", що спростовує твердження Позивача.

Також, пунктом 1.6 Договору, сторонами зафіксовано, що поручителем надані всі наявні документи, що стосуються повноважень керівника та інших органів управління Поручителя на укладення цього договору (протокол загальних зборів).

Більше того, наведені Позивачем в позові обставини звернення AT КБ «ПриватБанк» із позовом до Господарського суду Дніпропетровської області з вимогами до СТОВ «Агрос» як солідарного боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором № 542 від 12.04.2005 (справа № 904/1088/21) засвідчують наявність реального наміру укладення і виконання Договору поруки з боку AT КБ «ПриватБанк».

Щодо тверджень Позивача, що він не був обізнаний про дійсний стан справ СТОВ «Агро» та укладення спірного договору поруки, в результаті зміни акціонерів, та відповідно, зміни директора, суд вказує, що такі твердження є безпідставними та надуманими, оскільки укладаючи договори купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ «Агрос» №328 від 22.02.2017 та №2330 від 24.03.2017р. сторони визначили у пунктах 1.4 та 1.4.2, що Покупець належним чином повідомлений про характер діяльності та про фінансовий стан справ СТОВ «АГРОС» на момент укладення цього Договору.

Крім того, зазначені обставини не можуть впливати на AT КБ "ПриватБанк", який уклав Договір поруки із юридичною особою СТОВ "Агрос", адже стосуються виключно внутрішніх взаємовідносин між учасниками СТОВ «Агрос».

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб.

Учасниками боржника та поручителя були ОСОБА_3 (50%) та ОСОБА_4 (50%), керівником поручителя ОСОБА_2 , як на час укладення спірного договору та і на час переходу корпоративних прав на Стов «Агрос», він же був посадовою особою до віддання, компетенції і повноважень, якої віднесено поточне управління товариством (стаття 9 Статуту), а також він підзвітний Зборам.

За таких обставин надуманими, безпідставними та вочевидь недобросовісними є вимоги про судовий захист.

Питання порушення ОСОБА_2 як директором та/або колишніми учасниками СТОВ «Агрос» своїх обов`язків перед юридичною особою не повинно перекладатись на AT КБ "ПриватБанк". Законодавством передбачена відповідальність членів органу юридичної особи та інших осіб, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, за збитки, завдані ними юридичній особі.

Доказів неповідомлення колишніми учасниками нових про Договір поруки та/або притягнення учасників СТОВ "Агрос" до відповідальності суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним Договору поруки №542/DPl від 06.07.2015р є безпідставними, недоведеними, а отже, задоволенню не підлягають.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

З наведеного вбачається, що керівник позивача був обізнаний про належне укладення спірного договору, а дії позивача щодо подання позову про його недійсність, за встановлених обставин, вочевидь є недобросовісними.

Суд звертає увагу, що що належе діловодство та документообіг суб`єктів господарювання виключи б безпідставні позови.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає, що за відсутності порушеного права, суд не розглядає дану заяву.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос» до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участі третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АВІАС-2000» про визнання недійсним договору поруки відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.08.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук