ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3608/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрестехсервіс"
про стягнення коштів
за участю представників сторін :

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Василевський Віктор Якович звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрестехсервіс" про стягнення заборгованості за контрактом від 24.12.2019 року № 24/12 у розмірі 741660,00 російських рублів, з яких 169200,00 російських рублів сума попередньої оплати, 516060,00 російських рублів пені та 56400,00 російських рублів штрафу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано заявнику час на усунення недоліків позовної заяви - дев`ять днів з дня вручення даної ухвали суду.

Відповідно до витягу з офіційного сайту "Укрпошта", позивачем отримано ухвалу суду про залишення позову без руху - 20.11.2020 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 27.11.2020 року позивач надав заяву (вх. № 27661) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження на 25.01.2021 року, провадження у справі зупинено з метою звернення до Арбітражного суду Московської області із судовим дорученням.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.01.2021 року провадження у справі було поновлено.

Крім того, ухвалою суду від 05.04.2021 року підготовче засідання у справі № 922/3608/20 було відкладено на 23.06.2021 року; зобов`язано позивача здійснити нотаріально посвідчений переклад ухвали суду про поновлення провадження у справі від 05.04.2021 року та даної ухвали суду по справі № 922/3608/20 з української мови на російську мову; вищезазначений переклад надати до суду до 19.04.2021 року; направити нотаріально посвідчений переклад ухвали суду про поновлення провадження у справі від 05.04.2021 року та даної ухвали суду по справі № 922/3608/20 для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, через Арбітражний суд Московської області; зупинити провадження у справі №922/3608/20 до надходження відповіді від Арбітражного суду Московської області про вручення судових документів відповідачеві.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2021 року провадження у справі було поновлено.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 22.06.2021 року від Арбітражного суду Московської області надійшла ухвала від 07.06.2021 року (вх. № 14683), відповідно до якої судове доручення господарського суду Харківської області не було вручено Товариству з обмеженою відповідальністю "Експрестехсервіс", у зв`язку з неявкою в судове засідання представника ТОВ "Експрестехсервіс".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 09.08.2021 року.

Представник позивача в підготовче засідання 09.08.2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача у підготовче засідання 09.08.2021 року не з`явився, відзиву на позов не надав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, з врахуванням Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула чинності для України 14.04.1995 року і застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією, Туркменістаном.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду справи, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка на судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

24.12.2019 року між Фізичною особою-підприємцем Василевським Віктором Яковичем (позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експрестехсервіс" (відповідач, продавець) було укладено контракт № 24/12. у відповідності до умов якого відповідач зобов`язався виготовити, поставити та передати у власність позивача, а позивач прийняти та оплатити виріб "Лінія для установки ущільнювача коробки дверей" у відповідності з узгодженим технічним завданням (товар), детальна інформація про який зазначена у специфікації.

Відповідно до п. 2.1 контракту, загальна сума даного контракту складає 282000,00 рублів.

Відповідно до п. 2.2 контракту валютою платежу за товар за даним контрактом є російський рубль.

Згідно п. 2.4 контракту, оплата за поставлений да даним контрактом товар проводиться наступним чином:

- авансовий платіж у розмірі 60% від суми виставленого продавцем інвойса, покупець оплачує протягом 5 банківських днів з моменту його отримання покупцем.

- кінцевий платіж у розмірі 40% від суми виставленого продавцем інвойсу сплачується протягом 7 банківських днів з дати отримання покупцем від продавця повідомлення, направленого по e-mail, про готовність товару.

Пунктом 3.2 контракту передбачено, що поставка товару продавцем на адресу покупця здійснюється протягом 40 календарних днів з моменту зарахування суми передплати на розрахунковий рахунок продавця.

Крім того, 24.12.2019 року сторонами було підписано Специфікацію № 1 до контракту із зазначенням найменування товару, ціною, порядком оплати та поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2019 року відповідачем було виставлено позивачу рахунок №27 на оплату в сумі 282000,00 грн.

15.01.2020 року позивачем було здійснено відповідачу оплату у розмірі 169200,00 російських рублів (що становить 60% вартості товару, як то визначено умовами п. 2.4 контракту), що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с. 11).

Враховуючи те, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо поставки товару, 04.08.2020 року позивачем було направлено відповідачу претензію (а.с. 12), в якій зазначає про порушення відповідачем умов контракту, не поставку товару у визначені контрактом строку, у зв`язку з чим просить відповідача поставити товар або повернути суму попередньої оплати у розмірі 169200,00 російських рублів, а також сплатити штрафні санкції, визначені договором.

Враховуючи те, що відповідач відповіді на претензію позивача не надав, товар не поставив та не повернув останньому суму попередньої оплати, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із насипного.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обирати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Пунктом 9.2 контракту від 24.12.2019 року № 24/12 сторони визначили, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають по даному контракту або у зв`язку з останнім, у тому числі які стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню у господарському суді Харківської області.

З урахуванням наведеного вказаний спір підлягає розгляду Господарським судом Харківської області із застосуванням норм права діючого законодавства України.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням п. 3.2 контракту, строк виконання зобов`язань з поставки товару відповідачем згідно контракту є таким, що настав, оскільки зазначеним пунктом було передбачено поставку товару продавцем протягом 40 календарних днів з моменту зарахування суми передплати на рахунок продавця.

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявні докази перерахування позивачем попередньої оплати на рахунок відповідача 15.01.2020 року.

Проте докази поставки товару відповідачем, у строки визначені контрактом, в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до статті 629 цього ж кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Цивільним законодавством визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.ст. 901, 903 ЦК України).

Також, згідно ч.ч.6 і 7 ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У даному випадку, з наявних у справі документів, вбачається, що фактично позивач відмовився від прийняття виконання зобов`язання відповідача щодо поставки обумовленого контрактом товару та вимагає саме повернення суми сплаченої попередньої оплати в розмірі 169200,00 рублів.

Відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений договором строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Тобто обов`язковою передумовою виникнення у покупця права вимагати повернення суми попередньої оплати є одержання продавцем суми попередньої оплати товару та відсутність подальшої передачі товару у встановлений договором строк.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що вимоги позивача щодо перерахування йому відповідачем спірної суми, сплаченої в якості попередньої оплати, відповідачем залишені без задоволення, позовні вимоги, заявлені у даній справі в частині стягнення з відповідача 169200,00 рублів є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 56400,00 рублів штрафу, суд зазначає наступне.

Пунктом 7.2 договору передбачено, в разі несвоєчасної поставки товару продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості невиконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається із розрахунку позивача, останнім нараховано штраф у розмірі 20% від невиконаного відповідачем зобов`язання, тобто на суму 282000,00 рублів (загальна сума непоставленого відповідачем товару згідно умов контракту).

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу штраф за прострочення поставки товару у розмірі 56400,00 рублів, розрахунок штрафу перевірено судом, тому суд приходить до висновку щодо його задоволення.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 516060,00 російських рублів, суд зазначає наступне.

Пунктом 7.2 договору передбачено, в разі несвоєчасної поставки товару продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 1% від вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 546 ЦК України - пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

В даному випадку, умовами контракту було передбачено нарахування пені у розмірі 1% від вартості не поставленого у строк товару.

Проте, як вже було зазначено вище, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, з урахуванням положень чинного законодавства, пеня в даному випадку має обчислюватись і стягуватись в національній валюті України - гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент щоденного прострочення зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВС/ВП у справі № 761/26293/16-ц від 20.03.2019.

Водночас, позивачем не надано детального розрахунку пені у національній валюті України гривні, із обчисленням на моменту щоденного прострочення зобов`язання.

В той час, як позивачем у позові лише розраховано пеню у російських рублях шляхом помноження загальної суми не поставленого товару на 1% помножений на 183 календарних дні.

Проте у суду відсутня можливість встановити дійсний розмір пені, оскільки як вже було зазначено вище, відповідна сума підлягає до стягнення лише у грошовій одиниці України - гривні та має обчислюватись у гривні на момент щоденного прострочення зобов`язання, в свою чергу позивачем не надано розрахунку пені у гривні.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що чинним законодавством не передбачено можливості стягнення пені в іноземній валюті, в той час, як позивачем не надано обґрунтованого розрахунку пені у гривні, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 516060,00 рос. рубл..

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Судовий збір від сплати якого позивач звільнений у встановленому законом порядку стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України 1252,08 грн. судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрестехсервіс" (141100, Російська Федерація, Московська область, м. Щелково, пр-т Пролетарський, буд. 17, кв. 135) на користь Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 169200,00 російських рублів попередньої оплати та 56400,00 російських рублів штрафу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрестехсервіс" (141100, Російська Федерація, Московська область, м. Щелково, пр-т Пролетарський, буд. 17, кв. 135) в дохід державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, , рахунок UA0026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) 1252,08 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Фізична особа-підприємець Василевський Віктор Якович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрестехсервіс" (141100, Російська Федерація, Московська область, м. Щелково, пр-т Пролетарський, буд. 17, кв. 135).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "10" серпня 2021 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3608/20