ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021м. ДніпроСправа № 904/6510/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Вуйчак Олени Юріївни, м. Дніпро

до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання недійсним договору оренди та акту приймання-передачі; зобов`язання орендодавця укласти договір оренди нерухомого майна

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

від позивача: Адигезалов М.А.О. договір від 16.03.2020.

РУХ СПРАВИ.

Фізична особа-підприємець Вуйчак Олена Юріївна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про скасування акту приймання-передачі від 25.11.2020 до договору оренди №906-ДРА від 25.11.2020 та зобов`язання відповідача укласти акт приймання-передачі до договору оренди №906-ДРА від 25.11.2020.

Ухвалою суду від 07.12.2020 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Вуйчак Олени Юріївни № б/н від 01.12.2020 залишити без руху.

Ухвалою суду від 16.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/6510/20 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 15.03.2021 справу № 904/6510/20 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 06.04.2021.

Також ухвалою суду від 15.03.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради.

Ухвалою суду від 06.04.2021 відкладено підготовче засідання на 18.05.2021.

Ухвалою суду від 18.05.2021 відкладено підготовче засідання на 09.06.2021.

Заявою від 07.06.2021 позивач змінив предмет позову та просив суд:

- визнати недійсним договір оренди № 906-ДРА/19 від 25.11.2019 та акт приймання-передачі об`єкту оренди до вказаного договору, який виправлений на 01.03.2018;

- зобов`язати орендодавця укласти договір оренди нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Іларіонівська, буд. 29 згідно з чинним законодавством України.

Ухвалою суду від 09.06.2021 відкладено підготовче засідання на 15.06.2021.

Ухвалою суду від 15.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.07.2021.

Ухвалою суду від 15.07.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Вуйчак Олени Юріївни № б/н від 01.12.2020 залишено без руху. Ухвалено Фізичній особі-підприємцю Вуйчак Олені Юріївні в строк протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали суду усунути недоліки позовної заяви № б/н від 01.12.2020 шляхом надання до суду доказів наявності у М.А. Адигезалова повноважень на представництво інтересів Фізичної особи-підприємця Вуйчак Олени Юріївни станом на дату звернення до господарського суду - 02.12.2020.

Через канцелярію суду від позивача надійшла заява, якою усунуто недоліки, встановлені вищевказаною ухвалою суду.

За таких обставин, ухвалою суду від 02.08.2021 призначено судове засідання на 09.08.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ренессанас-Клуб" (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Вуйчак Оленою Юріївною (надалі - орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна № 44-07/16 від 15.12.2016 (надалі - договір оренди № 44-07/16).

Згідно з п. 1 договору оренди № 44-07/16, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення (надалі - об`єкт оренди) загальною площею 58,9 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Іларіонівська, 29 (приміщення № 27), для використання під розміщення магазину продовольчих товарів.

За актом приймання - передачі від 15.12.2016, об`єкт оренди був переданий орендарю.

В подальшому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2017 у справі № 904/10668/16 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанас-Клуб" (49000, м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 3-Б, кімн. 35, ідентифікаційний код 24439634) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького,75, ідентифікаційний код 26510514) нежитлове приміщення № 27, розташоване за адресою: вул. Іларіонівська, 29 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

На підставі цього рішення, 29.09.2017 за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 27, розташоване за адресою: вул. Іларіонівська, 29 у м. Дніпро, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1 (номер запису про право власності 22670985).

За актом приймання - передачі від 18.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренессанас-Клуб" передало, а Дніпровська міська рада прийняла нежитлове приміщення № 27, розташоване за адресою: вул. Іларіонівська, 29 у м. Дніпро, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1 (номер запису про право власності 22670985).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 05.12.2017 № 951 спірне нежитлове приміщення було передано на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради.

За таких обставин, за твердженням позивача, між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Вуйчак Оленою Юріївною (надалі - орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, № 906-ДРА/19 від 25.11.2019 (надалі - договір оренди № 906-ДРА/19).

Позивач зазначив, що на виконання умов договору № 906-ДРА/19, за актом приймання - передачі орендодавець передав, а орендар прийняв у користування об`єкт оренди. Цей акт був підписаний 25.11.2019.

Однак відповідач, за твердженням позивача, одноособово змінив дату, вказану в акті приймання - передачі до договору № 906-ДРА/19 з 25.11.2019 на 01.03.2018.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин. Відповідач наполягає на тому, що сторони добровільно погодили дату початку дії договору - 01.03.2018 та підписали акт приймання-передачі об`єкту оренди 01.03.2018.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом дослідження у цій справі є наявність або відсутність встановлених законом підстав для:

- визнання недійсним господарського договору;

- визнання недійсним акту приймання-передачі (зокрема, чи забезпечує задоволення такої вимоги належний захист порушених прав позивача);

- зобов`язання відповідача укласти договір оренди нерухомого майна.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ренессанас-Клуб" (надалі -орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Вуйчак Оленою Юріївною (надалі - орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна № 44-07/16 від 15.12.2016 (надалі - договір оренди № 44-07/16).

Згідно з п. 1 договору оренди № 44-07/16, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення (надалі - об`єкт оренди) загальною площею 58,9 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Іларіонівська, 29 (приміщення № 27), для використання під розміщення магазину продовольчих товарів.

Відповідно до п. 11.1 договору оренди № 44-07/16, цей договір діє з 15.12.2016 до 15.11.2019 включно.

За актом приймання - передачі від 15.12.2016, об`єкт оренди був переданий орендарю.

В подальшому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2017 у справі № 904/10668/16 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанас-Клуб" (49000, м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 3-Б, кімн. 35, ідентифікаційний код 24439634) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького,75, ідентифікаційний код 26510514) нежитлове приміщення № 27, розташоване за адресою: вул. Іларіонівська, 29 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

На підставі цього рішення, 29.09.2017 за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 27, розташоване за адресою: вул. Іларіонівська, 29 у м. Дніпро, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1 (номер запису про право власності 22670985).

За актом приймання - передачі від 18.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренессанас-Клуб" передало, а Дніпровська міська рада прийняла нежитлове приміщення № 27, розташоване за адресою: вул. Іларіонівська, 29 у м. Дніпро, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1 (номер запису про право власності 22670985).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 05.12.2017 № 951 спірне нежитлове приміщення було передано на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради.

Між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради (надалі -орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Вуйчак Оленою Юріївною (надалі - орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, № 906-ДРА/19 від 25.11.2019 (надалі - договір оренди № 906-ДРА/19).

Згідно з п. 1.1 договору оренди № 906-ДРА/19, з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.2007 № 41/11 зі змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення (надалі - об`єкт оренди) загальною площею 56,3 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Іларіонівська, 29, н.п. № 27, розміщене на першому поверсі 3-х поверхового будинку, вартість якого згідно з незалежною оцінкою становить 284 687,00 грн. без ПДВ, що перебуває на балансі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради, під використання для розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи - 48,3 кв.м; торговельного об`єкту з продажу підакцизної групи товарів - 8,0 кв.м.

Пунктом 10.1 договору оренди № 906-ДРА/19 визначено, що на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України сторони домовилися, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли між сторонами з 01.03.2018.

Відповідно до п. 10.2 договору оренди № 906-ДРА/19, цей договір діє до 28.02.2021 включно.

На виконання умов договору № 906-ДРА/19, за актом приймання - передачі орендодавець передав, а орендар прийняв у користування об`єкт оренди. Цей акт датований 01.03.2018.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди № 906-ДРА/19 від 25.11.2019 слід зазначити про таке.

За частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Згідно із статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Слід звернути увагу, що підставою позовних вимог є тільки самовільне, за твердженням позивача, виправлення відповідачем дати акту приймання - передачі об`єкта оренди.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо чинності договору оренди № 906-ДРА/19 від 25.11.2019, змісту його умов. Фактично між сторонами наявний спір лише стосовно дати підписання акту приймання-передачі майна до такого договору.

Виправлення дати, зазначеної в акті приймання передачі майна, укладеного на виконання договору оренди № 906-ДРА/19 від 25.11.2019, жодним чином не може бути підставою для визнання недійсним самого господарського договору.

За таких обставин, підстави для визнання недійсним договору оренди № 906-ДРА/19 від 25.11.2019 відсутні.

А отже, у задоволенні вимог позивача по визнання недійсним договору оренди № 906-ДРА/19 від 25.11.2019 - слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним акту приймання-передачі об`єкту оренди від 01.03.2018 слід зазначити про таке.

Відповідно до частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У справі Європейський суд з прав людини "Белеш та інші проти Чеської Республіки" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частина 2 статті 20 Господарського кодексу України встановлює, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Приписами статей 202, 203 Цивільного кодексу України визначається, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що характеризується вільним волевиявленням учасника правочину, наявністю необхідного обсягу цивільної дієздатності, спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992, який був чинний станом на дату виникнення спірних правовідносин, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до вимог ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992, передача юридичній/фізичній особі у користування майна державної або комунальної власності здійснюється виключно на підставі договору оренди.

Тобто, у контексті спірних правовідносин правочином є саме договір оренди нерухомого майна № 906-ДРА/19 від 25.11.2019. Саме на підставі цього договору у сторін спору виникли взаємні права та обов`язки.

Акт приймання-передачі майна, складений на виконання договору оренди № 906-ДРА/19 від 25.11.2019, є письмовим документом, який містить найменування сторін, предмет самої передачі, посвідчує факт такої передачі. Тобто, акт приймання-передачі є лише первинним документом, який підтверджує належне виконання особами зобов`язань з передачі та отримання майна. А тому, не має ознак правочину у розумінні статті 202 ЦК України та не може бути визнаний недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 904/234/19 та від 11 грудня 2019 року у справі № 906/603/18.

Додатково слід зазначити, що, як зазначено вище, саме на позивача покладений обов`язок доказування обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Положеннями ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У даному випадку, питання щодо автентичності чи підроблення дати, вказаної в оскаржуваному акті приймання - передачі майна, виходить у сферу право. Відтак, для з`ясування обставин, на які посилається позивач, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право. Суд позбавлений можливості самостійно встановлювати обставини щодо фальсифікації документів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, у випадку, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі.

Позивач клопотання про призначення судової експертизи у справі не заявив, висновку експерта, зробленого на замовлення позивача, не надав.

За відсутності висновку експерта, твердження позивача про підробку дати на акті приймання-передачі від 01.03.2018 є голослівним.

А отже, вимоги позивача про визнання недійсним акту приймання-передачі об`єкту оренди від 01.03.2018 - є необґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання орендодавця укласти договір оренди нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Іларіонівська, буд. 29 згідно з чинним законодавством України слід зазначити про таке.

Як зазначено вище, у позові позивач повинен визначити ефективний спосіб захисту своїх порушених чи оспорюваних прав.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити правові підстави позову.

Так, у позовній заяві позивач послався на ч. 1 ст. 216 ГК України (господарські санкції), ст. 218 ГК України (підстави господарсько-правової відповідальності), ч. 1 ст. 230 ГК України (господарські санкції), ст. 625 ЦК України (нарахування 3% річних та інфляційної складової), ч. 1 ст. 759 ЦК України та ст. 2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» (визначення договору оренди), ст. 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» (підстави для відмови у продовженні договору оренди».

В заяві про уточнення позовних вимог позивач послався на ст. 20 ГК України (види захисту прав та інтересів особи).

Тобто з матеріалів справи вбачається, що позивачем не зазначено жодної норми чинного законодавства в обґрунтування вимоги про укладення господарського договору. Усі вищеперелічені норми заявлених позовних вимог не стосуються (окрім загальних норм, як то визначення договору оренди, ч. 1 ст. 759 ЦК України та ст. 2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»).

Вимога про укладення договору «згідно з чинним законодавством України» є загальною та некоректною. Адже позивачем не визначено норми чинного законодавства, які роблять укладення такого договору між сторонами обов`язковими, яким саме вимогам має відповідати такий договір. Позивачем не надано проекту договору, який він просить зобов`язати відповідача укласти.

Відтак, вимога про зобов`язання орендодавця укласти договір оренди нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Іларіонівська, буд. 29 згідно з чинним законодавством України не забезпечує ефективного способу захисту прав позивача. А тому, є необґрунтованою.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 906-ДРА від 25.11.2020 (том 1, а.с. 18 - 23), актом приймання - передачі (том 1, а.с. 23), договором оренди від 15.12.2016 з актом приймання - передачі (том 1, а.с. 24 - 27), договором № 22/08-05 від 22.08.2019 з доказами оплати (том 1, а.с. 28 - 29), договір № 135 від 11.11.2019 з доказами оплати (том 1, а.с. 30 - 32), заявою від 13.12.219 (том 1 а.с. 33), актом приймання - передачі від 18.10.2017 (том 1 а.с. 34рішенням ДМР від 05.12.2017 № 951 (том 1 а.с. 35 - 36), листом № 8/4-621 від 02.03.2020 (том 1 а.с. 38).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на позивача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Вуйчак Олени Юріївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75; ідентифікаційний код: 37454258) про визнання недійсним договору оренди та акту приймання-передачі; зобов`язання орендодавця укласти договір оренди нерухомого майна.

Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 09.08.2021.

Суддя М.О. Ніколенко