ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
04.08.2021р. Справа №905/2203/20
про стягнення 144855,30 грн
Суддя: Паляниця Ю.О.
Без виклику представників сторін
Рішенням господарського суду Донецької області від 29.06.2021р. позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до Житлово-будівельного кооперативу «Ромашка» задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача вартість донарахованої електроенергії, не облікованої внаслідок порушення правил роздрібного ринку електричної енергії в розмірі 144855,30 грн, а також судовий збір в сумі 2172,83 грн.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч.1-3 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі» викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким заявник позову поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

При цьому, у позові також зазначено, що відповідні докази понесення витрат на оплату послуг правника Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі» будуть представлені суду у порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України).

На виконання наведених вище вимог процесуального закону, 05.07.2021р. на адресу суду позивачем скеровано заяву б/н від 05.07.2021р. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка зареєстрована працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) господарського суду Донецької області 12.07.2021р.

До вказаної заяви позивачем додано докази понесення відповідачем витрат на оплату послуг правника в загальній сумі 15000 грн, в тому числі (у копіях): договір №1359-ДЕ від 03.08.2020р. про надання правової допомоги, додаткову угоду №9 від 14.12.2020. про надання правової допомоги, акт надання послуг №85 від 29.06.2021р. на суму 15000 грн.

Зазначену заяву із відповідними документами Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі» також скеровано на адресу відповідача.

Від відповідача будь-яких клопотань, заяв та/або заперечень щодо заяви позивача про розподіл судових витрат до суду не надходило.

За приписами ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Зважаючи на те, що у рішенні суду від 29.06.2021р. не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, а також у зв`язку з відсутністю необхідності виклику сторін для розгляду даного питання, суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткового рішення у справі №905/2203/20.

З приводу заявлених до стягнення витрат на оплату послуг правника в сумі 15000 грн, керуючись ст.126 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зазначає наступне:

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019р. по справі №915/237/18.

Тобто, з аналізу наведених вище норм законодавства слідує, що, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Велика Палата Верховного Суду в п.21 додаткової постанови від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В той же час, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» наголошено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 зазначеного процесуального кодесу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.

У розумінні положень ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у ч.5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.

В обґрунтування власної заяви про розподіл судових витрат адвокатом позивача Дем`яненко О.І. подано суду наступні документи (у копіях): договір №1359-ДЕ від 03.08.2020р. про надання правової допомоги, додаткову угоду №9 від 14.12.2020. про надання правової допомоги, а також акт надання послуг №85 від 29.06.2021р. на суму 15000 грн.

03.08.2020р. між Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі» (клієнт) та Адвокатським бюро «Перший радник» (адвокатське об`єднання) укладений договір про надання правової допомоги, за змістом п.п.1.1-1.3 якого в рамках цього договору виконавець зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу (послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього. Зміст, обсяг і вартість послуг, що надаються, встановлюється сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт надає виконавцю право, а виконавець приймає на себе обов`язки здійснювати всі дії від імені і в інтересах клієнта, зокрема, у процесі господарського судочинства.

Приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг. Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг в день прийняття судом, зокрема, першої інстанції судового рішення, яким закінчується розгляду справи у суді відповідної інстанції або у випадку настання інших обставин, що зумовлюють припинення надання правової допомоги за договором. Акт наданих послуг містить детальний опис наданих послуг, час, витрачений адвокатом на їх надання, загальну вартість наданих послуг (розмір гонорару). Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту. Клієнт зобов`язаний протягом 1 календарного дня з моменту отримання акту наданих послуг прийняти надані виконавцем за цим договором послуги шляхом підписання отриманого акту наданих послуг або направити клієнту мотивовану відмову від приймання наданих послуг у разі невідповідності наданих послуг умовам цього договору з переліком виявлених недоліків і строком їх усунення (розділ 3 договору №1359-ДЕ від 03.08.2020р.).

За змістом п.5.1 укладеного клієнтом та адвокатським об`єднанням правочину останній набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2021р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

З підписанням додаткової угоди №9 від 14.12.2020р. до договору про надання правової допомоги №1359-ДЕ від 03.08.2020р. сторони, зокрема, узгодили наступне:

Загальна орієнтовна вартість послуг з надання правової допомоги, що надається клієнту згідно з цією додатковою угодою складає 20000 грн. Вартість фактично наданих послуг з надання правової допомоги вираховується шляхом сумування їх погодинної вартості помноженої на кількість годин їх надання. Сторони погоди наступну погодинну вартість послуг:

- вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів 2000 грн,

- розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази 2000 грн,

- підготовка та подання процесуальних та інших документів правового характеру (заяв, клопотань, запитів тощо) 2000 грн,

- ознайомлення з матеріалами судової справи 1000 грн,

- участь у судовому засіданні 3000 грн.

Обсяг та вартість фактично наданих послуг визначається сторонами в актах наданих послуг (п.п.2.1, 2.2 додаткової угоди №9 від 14.12.2020р.).

Як свідчать наявні у акті надання послуг №85 від 29.06.2021р. відомості щодо обсягу виконаних адвокатом робіт, під час здійснення розгляду місцевим судом справи №905/2203/20 адвокатом надано такі послуги:

- вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів 2000 грн (1 год.),

- розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази 2000 грн (1 год.),

- підготовка та подання позовної заяви 6000 грн (3 год.),

- підготовка та подання письмових пояснень 4000 грн (2 год.),

- підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи №905/2195/20 в суді першої інстанції з додатками, а також надсилання цих документів в господарський суд Донецької області та відповідачу 1000 грн (0,5 год.).

Отже, з урахуванням викладеного, загальна сума заявлених до стягнення з відповідача судових витрат Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на оплату послуг адвоката становить 15000 грн.

Як уже зазначалось судом вище, Велика Палата Верховного Суду в п.21 додаткової постанови від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення) їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дослідивши наданий представником позивача акт виконаних робіт, суд дійшов висновку, що адвокатом підтверджено надання послуг на погоджених у договорі №1359-ДЕ від 03.08.2020р. (з урахуванням змісту додаткової угоди №9 від 14.12.2020р.) умовах; проте, в окремих випадках, вчинення таких робіт адвокатом не відповідає критерію розумної необхідності у межах розглянутої судом справи.

Зокрема, витрати на оплату послуг правника в розмірі 1000 грн (підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу), за висновками суду, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача як такі, що не узгоджуються із приписами ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України. Правова конструкція цієї норми визначає, що фактично розмір судових витрат на оплату послуг правника, встановлюється на підставі відповідних доказів (договорів, рахунків тощо), та не потребує складання заявником окремої заяви.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача витрат на правничу допомогу, які пов`язані із підготовкою представником позивача заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які понесені Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі».

Одночасно, будь-яких заперечень щодо заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу від відповідача на адресу суду не надходило, так само як і клопотання про зменшення цих витрат.

Отже, зважаючи на викладені вище висновки суду, з огляду на положення ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги співмірність витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову та складністю справи, дослідивши надані позивачем докази в підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи, що позов задоволений у повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідачем на користь позивача мають бути відшкодовані витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 14000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 129, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Ромашка» (84200, Донецька область, м.Дружківка, вул.Дружби, 91, кв.22, ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, 8, ) витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 14000 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини витрат Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на оплату професійної правничої допомоги відмовити.

Додаткове рішення складено 04.08.2021р.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця