ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 серпня 2021 року Черкаси справа №925/1354/19(711/819/21)

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., розглянувши справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» через свого представника - Мазченко В.О. звернулось у Придніпровський районний суд м. Черкаси з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 13.12.2011 у розмірі 13904,17 грн та відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2270 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м Черкаси від 24.06.2021 матеріали цивільної справи № 711/819/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено до Господарського суду Черкаської області, оскільки у провадженні Господарського суду Черкаської області перебуває справа про банкрутство ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.08.2021, матеріали справи передано судді Кучеренко О.І. на підставі пункту 4.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Черкаської області, які затверджені зборами суддів Господарського суду Черкаської області 28.12.2016 (зі змінами та доповненнями).

Розглянувши матеріали цивільної справи № 711/819/21 на предмет вирішення питання про прийняття даної справи для розгляду в межах справи № 925/1354/19 про банкрутство ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Передаючи вказану справу у Господарський суд Черкаської області, в ухвалі Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.06.2021 зазначено, що вказана справа передається у порядку статей 30-31 Цивільного процесуального кодексу України. Наведені правові норми визначають поняття виключної підсудності цивільних справ, а також передбачено порядок передачі справи на розгляд іншому суду. Так згідно з пунктом 1 частини 1 цієї статті така можливість є у суду у разі якщо, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства та щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до Конституції і Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову систему України складають суди загальної юрисдикції та Конституційний Суд України.

Система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами спеціалізації, територіальності та інстанційності. Відповідно до принципу спеціалізації суди загальної юрисдикції поділяються на загальні, господарські і адміністративні суди, які спеціалізуються на розгляді відповідно цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення, господарських справ, а також адміністративних справ.

Критерії розмежування судової юрисдикції - це передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Отже, в об`єктивному значенні, судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію різних ланок судової системи (загальних, господарських і адміністративних судів) і різні види судочинства (цивільне, кримінальне, господарське і адміністративне) між собою.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції. Питання цивільної юрисдикції врегульовані у главі 2 Цивільна юрисдикція розділу І Загальні положення Цивільного процесуального кодексу України, якою визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію (параграф 1); інстанційну юрисдикцію (параграф 2) та територіальну юрисдикцію або підсудність (параграф 3).

Тобто Цивільний процесуальний кодекс України розмежовує поняття підсудності та юрисдикції. Так, цивільна юрисдикція або юрисдикція загальних судів визначає загальну компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ та коло справ, які суди мають право розглядати і вирішувати в порядку цивільного судочинства, тоді як правила підсудності розмежовують підсудність справ судам цивільної юрисдикції за територіальною ознакою. Визначення територіальної юрисдикції (підсудності) передбачене у параграфі третьому Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, статтями 26-30 цього Кодексу.

Водночас, наведені у цих статтях положення не передбачають право суду на передачу справ між судами, які належать до іншої спеціалізації хоча і одного рівня (місцеві суди).

Як вбачається зі матеріалів справи, позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся у суд з вимогою про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.02.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми цього Кодексу мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Отже, з часу відкриття провадження у справі про банкрутство усі спори, які визначені у наведеній частині 2 статті 7 Кодексу, повинні розглядатися у межах справи про банкрутство і відповідно зацікавлені особи, керуючись зазначеною нормою зобов`язанні звертатися зі своїми вимогами до суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Водночас, згідно з частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Судом встановлено, що провадження у цивільній справі № 711/819/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відкрито Придніпровським районним судом м. Черкаси 05.03.2021.

У той час, як провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 відкрито Господарським судом Черкаської області 03.02.2020, тобто відкриття провадження у справі про банкрутство відбулося раніше ніж Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом у Придніпровський районний суд м. Черкаси.

З огляду на положення частини 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства та приймаючи до уваги те, що провадження у справі про банкрутство відкрито до відкриття провадження Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі № 711/819/21, суд дійшов висновку, що цивільна справа № 711/819/21 не підлягає передачі у Господарський суд Черкаської області за правилами виключної підсудності та у порядку, який встановлений частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, матеріали справи № 711/819/21 підлягають поверненню у Придніпровський районний суд м. Черкаси для ухвалення відповідного рішення.

Керуючись статтями 233-235 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Повернути матеріали цивільної справи № 711/819/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Суддя О.І. Кучеренко