ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2021м. ДніпроСправа № 904/5318/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 19 266,01 грн. за договором № 342/05/27 від 16.04.2020 року про надання платних послуг.

ПРОЦЕДУРА:

Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість у розмірі 19 266,01 грн. за договором № 342/05/27 від 16.04.2020 року про надання платних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 342/05/27 від 16.04.2020 року про надання платних послуг, а саме в частині оплати вартості наданих позивачем послуг.

Дослідивши подані позовні матеріали, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (19 266,01 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

23.06.2021 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 18/3913 від 18.06.2021 року.

Станом на час винесення рішення по справі відповідь на відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від позивача до канцелярії суду не надходило.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.165 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд,

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 342/05/27 від 16.04.2020 року про надання платних послуг, а саме в частині оплати вартості наданих позивачем послуг, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 17 221,00 грн., що стало підставою для нарахування позивачем 3% річних у розмірі 222,87 грн. та інфляційних втрат у розмірі 976,32 грн.

Позивач також нарахував пеню за не своєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі підпункту 5.3. Договору у розмірі 845,52 грн.

Позиція відповідача, викладена у відзиві

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, однак не наводить будь-яких заперечень щодо суми основного богу.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилається на п. 157.15 ст. 157 Податкового кодексу України, основна діяльність - це діяльність неприбуткової організації, яку визначено для неї як основну законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації. Згідно з п. 1.10. Статуту Позивача, діяльність Загону не є підприємницькою і не ставить за мету отримання прибутку. Таким чином, вимоги Позивача щодо стягнення пені суперечать вимогам чинного законодавства України та статутній діяльності останнього.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідач надав свій контррозрахунок відповідно до якого 3% річних становлять 226,96 грн. та інфляційні втрати становлять 956,70 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

З матеріалів справи вбачається, 16.04.2020 року Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Замовник, Відповідач) та Державним воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - Виконавець, Позивач) укладено договір про надання платних послуг № 30/12/291Е342/05/27 (далі - Договір).

Предметом договору є надання підрозділами Виконавця платних послуг на об`єктах за викликом Замовника згідно з вимогами законодавства України, постанови КМУ від 26.10.2011 року №1102 Деякі питання надання платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій, ст.134 Кодексу цивільного захисту України та Галузевих Правил Безпеки... (п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору Виконавець надає на об`єктах Замовника, за його викликом або заявкою, наступні види платних послуг, а саме:

- проведення відбору та аналізу на вміст пилу вибухових речовин (тринітротолуолу) на трьох робочих місцях один раз на місяць (код за ДК 016:2010 - 09.90).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний сплачувати, відповідно до умов Договору, Виконавцю витрати, що пов`язані з наданням платних послуг. Оплата за надання платних послуг проводиться протягом 10 календарних днів після надання Виконавцем рахунків.

Згідно п.3.2. Договору Замовник зобов`язаний підписати Акт здавання - приймання платних послуг впродовж 5-ти календарних днів з моменту отримання його від Виконавця та один підписаний примірник направити на адресу Виконавця. В разі наявності у Замовника мотивованих заперечень щодо обсягів чи якості виконаних латних послуг, Замовник впродовж 10 календарних днів зобов`язаний направити на поштову адресу Виконавця мотивовані заперечення на Акт здавання-приймання платних послуг. У разі відсутності впродовж 20 (двадцяти) календарних днів мотивованої відмови мовника від підписання Акту здавання-приймання платних послуг, такий Акт вважається підписаним, а роботи вважаються прийнятими Замовником без зауважень.

Орієнтовна вартість платних послуг, зазначених у п. 2.1, на 2020 рік становить 79 516,08 грн. (сімдесят дев`ять, тисяч п`ятсот шістнадцять грн. 08 коп.), у т.ч. ПДВ 20% - 13 252,68 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві грн. 68 коп.) (п.4.1. Договору).

Відповідно до п.4.2. Договору основним документом для надання платних послуг, визначених п. 2.1. цього договору, є письмова заява Замовника з вказівкою:

- номеру договору;

- потрібної кількості працівників Виконавця;

- місце надання послуг;

- терміну надання платних послуг.

Підставою для визначення вартості наданих послуг є: Акт здавання-приймання платних послуг, який узгоджується Замовником.

Згідно п.4.6. Договору вартість платних послуг визначається по фактичним витратам на їх виконання додатково до фінансування загону за постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування, на підставі виданих підтверджувальних документів після їх оформлення та узгодження між Замовником і Виконавцем.

Договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2020 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору (п.8.2. Договору).

Відповідно до умов укладеного договору Позивач брав на себе зобов`язання за заявкою Відповідача, із зазначенням номеру Договору, терміну надання послуг, місцем надання послуг, кількості працівників Позивача надати послуги з проведення відбору та аналізу проб повітря на вміст пилу вибухових речовин (тринітротолуолу) на трьох робочих місцях один раз на місяць, а Відповідач зобов`язувався оплатити надані послуги впродовж 10 календарних днів після надання Позивачем рахунку.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, про що свідчать підписані без зауважень: акт здавання - приймання платних послуг №1574 від 19 серпня 2020 року; акт здавання-приймання платних послуг № 2261,2262, 2264 від 27 листопада 2020 р оку; акт здавання - приймання платних послуг № 121 від 10 лютого 2021р. Відповідач взяті на себе зобов`язання станом на 10.05.21 року не виконав, вартість наданих послуг не сплатив, що і стало причиною звернення з даних позовом до суду.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань в частині несвоєчасної оплати за надані послуги, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

Щодо суми основного боргу

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, про що свідчать підписані без зауважень: акт здавання - приймання платних послуг №1574 від 19 серпня 2020 року; акт здавання-приймання платних послуг № 2261, 2262, 2264 від 27 листопада 2020 року; акт здавання - приймання платних послуг № 121 від 10 лютого 2021р.

Згідно з вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3.1. Договору останнім днем оплати наданих послуг є: за актом здавання-приймання наданих платних послуг № 1574 - 29 серпня 2020 року; за актами здавання-приймання платних послу № 2261, 2262 та 2264 - 07 грудня 2020 року; за актом здавання-приймання наданих послуг № 121-22 лютого 2021 року.

В установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Доказів оплати вартості наданих послуг у сумі 17 221,00 грн. станом на дату звернення з позовом відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за наданні послуги у розмірі 17 221,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо суми пені

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За змістом п.5.3. Договору порушення терміну оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним Договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Позивач заявив до стягнення пеню за загальний період з 31.08.2020 по 13.05.2021, розрахунок проведено за кожним актом приймання-передачі послуг. Сума пені, згідно з розрахунком, складає 845,52 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом, або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.3. договору за прострочення оплати товару покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати отриманих послуг, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 845,52 грн. за загальний період з 31.08.2020 по 13.05.2021 року.

Перевіривши розрахунок пені, судом помилок не виявлено. Розрахунок зроблено на заборгованість що виникала по кожному акту окремо, відповідно до вимог діючого законодавства та договору.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення оплати за надані послуги, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 845,52 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 222,87 грн. за період з 31.08.2020 по 13.05.2021 та інфляційні втрати у розмірі 976,32 грн. за період з вересня 2020 по квітень 2021.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунок 3% річних

Перевіривши розрахунок 3% річних позивача та відповідача, судом встановлено, що за загальний період з 31.08.2020 по 13.05.2021 становлять 226,95 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 222,87 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

За підрахунком суду, за допомогою калькулятора штрафів програмного комплексу Ліга:Закон інфляційні втрати за загальний по кожному акту період з вересня 2020 по квітень 2021 становить 956,68 грн.

Отже, сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню, становить 956,68 грн. В решті суми 19,64 грн. слід відмовити.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 267,68 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2; ) на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій (50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 223-а; ) основний борг у сумі 17 221,00 грн., пеню у розмірі 845,52 грн., 3% річних у сумі 22,87 грн., інфляційні втрати у сумі 956,68 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 267,68 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 19,64 грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 30.07.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік