ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року Справа № 923/497/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Чаплинського сільського споживчого товариства (смт. Чаплинка Херсонської області)

до відповідача: ОСОБА_1 (смт. Чаплинка Херсонської області)

про стягнення 33242грн. 10коп.

представники сторін не викликались

12.04.2021 року Чаплинське сільське споживче товариство (код ЄДРПОУ 0177069) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з орендної плати в сумі 9702,00 грн. по договору № 3 від 15.05.2020 та заборгованість з орендної плати в сумі 23540,00 грн. по договору № 6 від 21.05.2021.

Позов обґрунтовано твердженням про те, що 15.05.2020 та 21.05.2020 між сторонами укладені договори відповідно № 3 та № 6, за якими Відповідач на умовах оренди отримав у тимчасове платне користування торгівельні місця загальною площею 24 кв.м та 60 кв.м. Торгівельні місця знаходяться на земельній ділянці, яка належить Позивачу на праві постійного користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серія ХС ХVІІІ від 24.02.1994, та відносяться до території ринку. 10.06.2020 Відповідачу видані паспорти прив`язки тимчасових споруд до орендованих торгових місць. З вересня 2020 року Відповідач припинив сплату орендної плати. Позивач стверджує про неналежне виконання відповідачем умов договорів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором № 3 від 15.05.2020 в сумі 9 702,00 грн. та за договором № 6 від 21.05.2021 в сумі 23540,00грн.

Ухвалою суду від 13.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_2 .

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, розпорядженням керівника апарату Господарського суду Херсонської області № 124 від 22 квітня 2021 року у справі призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 923/497/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021 визначено суддю по справі - Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 26.04.2021 року прийнято справу № 923/497/21 до свого провадження; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.06.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що він заперечує факт підписання актів приймання-передачі "торговельного місця", як це передбачено пунктами 2.2. договорів відповідно до яких орендар набуває права користування об`єктом оренди з моменту підписання акту приймання-передачі. Копія Державного акту на право постійного користування землею № 60 від 24.02.1994 не має відношення до предмету позову, оскільки в ньому вказано площу земельної ділянки 2,45 га, відсутнє цільове призначення земельної ділянки та її місцезнаходження. Стверджує, що за довідкою Чаплинської селищної ради № 837/02-19 від 13.05.2021 земельна ділянка на якій розташовані тимчасові споруди ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 площею 60 м2 та 24 м2 належить до земель комунальної власності Чаплинської селищної ради. Відповідно до генерального плану смт. Чаплинка ці земельні ділянки зазначені як проїзд та згідно пункту 2 статті 19 Земельного Кодексу України належать до категорії земель землі запасу. Належність земельної ділянки до Державного акту на право постійного користування землею (серія ХС ХVІІІ) загальною площею 24524 м2 встановити неможливо. Селищна рада встановлення меж земельної ділянки в натурі не затверджувала, державну реєстрацію відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не проводила. Відповідач зазначає, що позивачем не доведено факт передачі Відповідачу "торговельних місць" та факт належності земельної ділянки під тимчасовими спорудами до плану зовнішніх меж земельної ділянки площею 2,45 га згідно Державного акту на право постійного користування землею, зареєстрованого 24.02.1994 за № 60.

Дослідивши матеріали справи, суд поновлює відповідачу строк на подання відзиву, приймає його до розгляду та залучає до матеріалів справи.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст.9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена ч.2 ст.3 ГПК України.

Відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Критерій розумності строку розгляду справи також наведений в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 18.11.2003 № 01-8/1427 (зі змінами та доповненнями, внесеними в останнє інформаційним листом ВГСУ від 24.07.2008 № 01-8/451). У цьому листі зазначено: "Критеріями оцінки розгляду справи упродовж розумного строку є складність справи, поведінка учасників процесу і поведінка державних органів (суду), важливість справи для заявника".

Визначаючи ці критерії, ВГСУ посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Красношапка проти України" № 23786/02 від 30.11.2006 (§ 51).

Таким чином, норми ГПК України щодо строків розгляду справи не узгоджуються з нормами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка є частиною національного законодавства і має пріоритет над національним законодавством, та із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди мають використовувати як джерело права при вирішенні спорів.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Відповідно до ст. 2 ГПК України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи принцип незмінності складу суду, з метою дотримання розумного строку розгляду даної справи, суд вважає за необхідне продовжити розгляд даної справи на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд

встановив:

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ХС ХVІІІ від 24.02.1994 Чаплинському сільському споживчому товариству надано у постійне користування 2,45 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування (а.с. 11-12).

15.05.2021 між Чаплинським споживчим товариством Чаплинської споживспілки, виступаючим у якості Орендаря, та фізичною особою-підприємцем Артюшенко Максимов Володимировичем, як Орендарем, укладений договір оренди торговельного місця № 3 (а.с.25-26), за основними умовами якого сторонами визначено, що:

- предметом договору є надання Орендодавцем у тимчасове платне користування Орендарю для провадження торговельної діяльності та/або надання послуг торговельного місця предринкової площі загальною площею 24 м2, що розташована на території ринку за адресою Грушевського 75а (абзац 1 пункту 1.1);

- під поняттям "торговельне місце" у договорі розуміється торговельна площа, зокрема, змощені чи заасфальтовані ділянки території ринку, встановлені згідно із планом території ринку розмірів для здійснення продажу товарів та/або надання послуг суб`єктами господарювання чи фізичними особами у павільйонах і спорудах з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у т.ч. ручних), у контейнерах, кіосках, палатках, інших малих архітектурних формах (абзац 2 пункту 1.1);

- Орендодавець передає Орендарю об`єкт оренди протягом 3 робочих днів після укладення цього договору за актом приймання-передачі (додаток 1), який є невід`ємною частиною цього договору, в якому сторони зазначають стан об`єкта оренди на момент передачі; обов`язок зі складання акта приймання-передачі покладається на Орендодавця (пункт 2.1);

- Орендар набуває права користування об`єктом оренди з моменту підписання акту приймання-передачі (пункт 2.2);

- орендна плата згідно отриманого рахунку вноситься орендарем до 20 числа місяця, що передує місяцю, за який проводиться оплата (пункт 3.1);

- загальний розмір орендної плати за місяць користування об`єктом оренди становить 1 260 грн. (пункт 3.3);

- Орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 4.3.3);

- договір діє з 15.05.2020 до 15.05.2030 (пункт 6.1.).

21.05.2021 між Чаплинським споживчим товариством Чаплинської споживспілки, виступаючим у якості Орендаря, та фізичною особою-підприємцем Палян Михайлом Роміковичем, як Орендарем, укладений договір оренди торговельного місця № 6 (а.с.27-28), за основними умовами якого сторонами визначено, що:

- предметом договору є надання Орендодавцем у тимчасове платне користування Орендарю для провадження торговельної діяльності та/або надання послуг торговельного місця предринкової площі загальною площею 60 м2, що розташована на території ринку за адресою Грушевського 75а (абзац 1 пункт 1.1);

- під поняттям абзац "торговельне місце" у договорі розуміється торговельна площа, зокрема, змощені чи заасфальтовані ділянки території ринку, встановлених згідно з планом території ринку розмірів для здійснення продажу товарів та/або надання послуг суб`єктами господарювання чи фізичними особами у павільйонах і спорудах з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у т.ч. ручних), у контейнерах, кіосках, палатках, інших малих архітектурних формах. (абзац 2 пункт ц 1.1);

- Орендодавець передає Орендарю об`єкт оренди протягом 3 робочих днів після укладення цього договору за актом приймання-передачі (додаток 1), який є невід`ємною частиною цього договору, в якому сторони зазначають стан об`єкта оренди на момент передачі; обов`язок зі складання акта приймання-передачі покладається на Орендодавця (пункт 2.1);

- Орендар набуває права користування об`єктом оренди з моменту підписання акту приймання-передачі (пункт 2.2);

- орендна плата згідно отриманого рахунку вноситься Орендарем до 20 числа місяця, що передує місяцю, за який проводиться оплата (пункт 3.1);

- загальний розмір орендної плати за місяць користування об`єктом оренди становить 3 150 грн (пункт 3.3);

- Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 4.3.3);

- договір діє з 21.05.2020 до 20.05.2030 (пункт 6.1.).

За твердженнями Позивача він передав Відповідачу торгівельні площі на підставі вказаних договорів, однак всупереч досягнутої домовленості з вересня 2020 Відповідач припинив сплату орендної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість по договору № 3 від 15.05.2020 в сумі 9 702,00 грн. та по договору № 6 від 21.05.2021 в сумі 23 540,10 грн.

Загальна заборгованість за договорами оренди торговельних місць за його розрахунками складає 33 242,10 грн.

Поряд з цим, відповідно до Паспорту прив`язки від 10.06.2020 за реєстраційним № 5/08-02-27/2020, виданого Відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та надзвичайних ситуацій Чаплинської районної державної адміністрації, Артюшенку М.В. дозволено розмістити споруди для здійснення підприємницької діяльності торгового павільйону на земельній ділянці площею 24 м2 за адресою: Херсонська область, Чаплинський район, смт. Чаплинка, вул. Грушевського, 75а (а.с. 30-32).

Як слідує з Паспорту прив`язки від 10.06.2020 за реєстраційним № 7/08-02-27/2020, виданого Відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та надзвичайних ситуацій Чаплинської районної державної адміністрації, Артюшенку М.В. дозволено розмістити споруди для здійснення підприємницької діяльності трьох павільйонів на земельній ділянці площею 60 м2 за адресою: Херсонська область, Чаплинський район, смт. Чаплинка, вул. Грушевського, 75а (а.с. 33-34).

Відповідно до схем розміщення тимчасових споруд вони знаходяться поза територією ринку (а.с. 32, 34).

Згідно з довідкою Чаплинської селищної ради № 837/02-19 від 13.05.2021 земельна ділянка на якій розташовані тимчасові споруди ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 площею 60 м2 та 24 м2 належить до земель комунальної власності Чаплинської селищної ради. Відповідно до генерального плану смт. Чаплинка ці земельні ділянки зазначені як проїзд та згідно пункту 2 статті 19 Земельного Кодексу України належать до категорії земель землі запасу. Належність земельної ділянки до Державного акту на право постійного користування землею (серія ХС ХVІІІ) загальною площею 24524 м2 встановити неможливо. Селищна рада встановлення меж земельної ділянки в натурі не затверджувала, державну реєстрацію відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не проводила.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Установлені судом обставини наявності укладених між сторонами договорів, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір оренди майна.

Так, за статтею 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (частина 1); у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ) (частина 2); об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання (частина 3).

Поряд з цим у відповідності до статті 286 того ж Кодексу орендар сплачує орендодавцеві незалежно від наслідків своєї господарської діяльності орендну плату, яка є фіксованим платежем та встановлюється сторонами у грошовій формі.

Зі змісту приписів статті 1, частини другої статті 9, частини другої статті 759, частини третьої статті 760 ЦК України та частини другої статті 4, частини шостої статті 283 ГК України випливає, що Цивільним кодексом України встановлені загальні положення про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання і пов`язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарським кодексом України. Отже, якщо останній не містить таких особливостей, то застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Так, за приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Отже, зі змісту наведених правових норм слідує висновок, що при виникненні правовідносин оренди майна (найму) ключовим є факт передачі майна в оренду.

За твердженням Позивача, він передав Відповідачу за вказаними договорами обумовлені торговельні місця, а останній частково сплачував орендну плату. Проте, Відповідач заперечує ці факти та вказує на непідписання актів.

Суд констатує, що за змістом пунктів 2.1. кожного з договорів факт передачі майна в оренду повинен підтверджуватися складанням відповідного акту приймання-передачі. Обов`язок зі складання актів покладений на Позивача.

Проте, Позивачем не надано доказів складення актів приймання-передачі за кожним з договорів, чим фактично недоведені обставини виконання договорів стосовно передачі майна в оренду.

Поряд з цим, Позивач вказує на те, що Відповідач провів сплату орендної плати та в якості доказу надав меморіальні ордери, зазначивши, що тим самим, Відповідач не заперечував факт передачі торгівельного місця в оренду.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначає Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Пунктом 22.1 статті 22 вказаного Закону встановлено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів:

1) платіжне доручення;

2) платіжна вимога-доручення;

3) розрахунковий чек;

4) платіжна вимога;

5) меморіальний ордер.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", документ, який містить відомості про господарську операцію є первинним документом.

Дослідивши вищевказані меморіальні ордери суд зазначає, що вони не є належними доказами в розумінні ст. 73 ГПК України, оскільки в останніх відсутнє посилання на спірні договори, що унеможливлює суду ідентифікувати, як доказ орендної сплати за вказаними договорами, крім того, один з меморіальних ордерів датований від 28.04.2020 року, хоча договір № 3 укладений 15.05.2020, а договір № 6 21.05.2020.

Відсутність доказів унеможливлює аналіз фактичного виконання умов договорів оренди щодо безпосередньої передачі майна в оренду Відповідачу та вчинення ним дій з користування майном.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 ГПК України, суд

ухвалив:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 30.07.2021.

Суддя В.П.Ярошенко