ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2239/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Коровинської сільської ради, с. Коровинці, Недригайлівський район, Сумська область
до Фізичної особи-підприємця Євтєєва Миколая Михайловича, м. Харків
про стягнення 2377,76 грн.
за участю представників:

позивача - Верем`юк Д.А.

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Коровинська сільська рада (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Євтєєва Миколая Михайловича (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача за укладеним між ними договором № 1 від 04.01.2021 року про тимчасове користування місцем для розміщення зовнішньої реклами суми заборгованості в розмірі 2377,76 грн. за несплату платежів за надання місць для розміщення зовнішньої реклами з розрахунку станом на 05 травня 2021 року, в тому числі 2329,60 грн. - основної суми боргу; 39,40 грн. - пені; 8,76 грн. - трьох процентів річних.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.06.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 12.07.2021 о 10:30.

12.07.2021 судом розгляд справи було відкладено на 05.08.2021 о 11:00.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про місце, дату та час судових засідань відповідач повідомлявся судом за юридичною адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 61029, м. Харків, вул. Кохання, буд. 11. Проте, ухвала про відкриття провадження у справі від 09.04.2021 та ухвала суду від 12.07.2021 адресовані відповідачу були повернуті Укрпоштою на адресу суду із зазначенням причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Рішенням 35 сесії 7 скликання Коровинської сільської ради № 3/35 від 27.08.2020 затверджені Правила розміщення зовнішньої реклами на території Коровинської сільської ради.

06 листопада 2020 року відповідач звернувся до позивача з заявами про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами (вх.№ 5 та вх.№ 6).

Рішенням Коровинської сільської ради № 82 від 16.12.2020 "Про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами в с. Коровинці по вул. Київська (напроти будинку №75) надано відповідачу дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Рішенням Коровинської сільської ради № 84 від 16.12.2020 "Про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами в с. Коровинці по вул. Київська (напроти будинку 19-Б) надано відповідачу дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

04 січня 2021 року між сторонами було укладено договір № 1 про тимчасове користування місцем для розміщення зовнішньої реклами (надалі - договір № 1) та договір № 2 про тимчасове користування місцем для розміщення зовнішньої реклами (надалі - договір № 2). Вказані договори укладені на підставі дозволу № 1 від 16.12.2020 року, наданого згідно з рішеннями виконкому Коровинської сільської ради від 16.12.2020 року № 82 та № 84 (пункт 1.1. договорів).

За умовами договору № 1 робочий орган надає рекламорозповсюджувачу (відповідачу) у тимчасове користування місце, що перебуває у комунальній власності, для розміщення зовнішньої реклами у вигляді спеціальної конструкції розміром 10,4 м за такою(ими) адресою(ами): с. Коровинці, вул. Київська (напроти будинку № 75), а рекламорозповсюджувач здійснює оплату за розміщення зовнішньої реклами, згідно з «Правилами розміщення зовнішньої реклами на території Коровинської сільської ради» та «Порядком визначення розміру плати та оплати за тимчасове користування місцями розміщення зовнішньої реклами» (пункт 1.1. договору № 1).

За умовами договору № 2 робочий орган надає рекламорозповсюджувачу (відповідачу) у тимчасове користування місце, що перебуває у комунальній власності, для розміщення зовнішньої реклами у вигляді спеціальної конструкції розміром 10,4 м за такою(ими) адресою(ами): с. Коровинці, вул. Київська (напроти будинку № 19-Б), а рекламорозповсюджувач здійснює оплату за розміщення зовнішньої реклами, згідно з «Правилами розміщення зовнішньої реклами на території Коровинської сільської ради» та «Порядком визначення розміру плати та оплати за тимчасове користування місцями розміщення зовнішньої реклами» (пункт 1.1. договору № 2).

Згідно пункту 2.4.1. договорів, рекламорозповсюджувач зобов`язаний своєчасно здійснювати платежі за тимчасове користування наданими місцями в розмірі, передбаченому пунктом 3 договору.

За умовами пункту 3.2. договору № 1 місячна плата становить 582,40 грн. (п`ятсот вісімдесят дві гривні 40 копійок). Всього до сплати в місяць 582,40 грн. (п`ятсот вісімдесят дві гривні 40 копійок), грн. (без ПДВ). Рекламорозповсюджувач сплачує: 6988,80 грн./за 1 рік; 34944,00 грн./за 5 років.

Також, за умовами пункту 3.2. договору № 2 місячна плата становить 478,40 грн. (чотириста сімдесят вісім гривень 40 копійок). Всього до сплати в місяць 478,40 грн. (чотириста сімдесят вісім 40 копійок), грн. (без ПДВ). Рекламорозповсюджувач сплачує: 5740,80 грн./за 1 рік; 28704,0 грн./за 5 років.

Відповідно до пункту 3.3. договорів, розрахунки по цьому договору здійснюються рекпаморозповсюджувачем щомісячно, не пізніше 5 (п`ятого) числа, наступного за звітним періодом місяця, на рахунок власника (позивача).

У відповідності до пункту 3.5. договорів, рекламорозповсюджувач зовнішньої реклами не звільняється від плати за тимчасове користування місцем для розміщення спеціальних конструкцій при відсутності спеціальної конструкції.

Таким чином, договорами передбачено обов`язок відповідача вносити щомісячно платежі на рахунок позивача за тимчасове користування місцем для розміщення спеціальних конструкцій в розмірі, передбаченому пунктом 3.2. договорів.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договорів, за несвоєчасну або неповну сплату платежів за користування місцями, наданими рекламорозповсюджувачу для розташування спеціальних конструкцій, останній сплачує робочому органу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. За невиконання умов даного договору винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно позову позивач вказує, що станом на 05.05.2021 року відповідач не здійснив жодного платежу по вказаним договорам на рахунок відповідача, чим порушує умови договорів та вимоги законодавства.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем позивачу плати за надання місць для розміщення зовнішньої реклами за договором № 1 від 04.01.2021 про тимчасове користування місцем для розміщення зовнішньої реклами у розмірі 2329,60 грн. за січень - квітень 2021 року.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що основна сума боргу за договором № 1 від 04.01.2021 про тимчасове користування місцем для розміщення зовнішньої реклами у розмірі 2329,60 грн. за січень - квітень 2021 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також, в частині 2 статті 343 Господарського кодексу України, прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, з огляду на положення п.п. 4.1., 4.2. договору № 1, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача нараховані ним за договором № 1 пеня у розмірі 39,40 грн. та 3% річних у розмірі 8,76 грн. за період 05.02.2021 - 05.05.2021.

Таким чином, позовні вимоги у справі є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2270,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Євтєєва Миколая Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , відомості про дату народження в матеріалах справи відсутні) на користь Коровинської сільської ради (42140, Сумська область, Недригайлівський район, село Коровинці, вул. Київська, буд. 41, ідентифікаційний код 04388544) основну суму боргу за договором № 1 від 04.01.2021 про тимчасове користування місцем для розміщення зовнішньої реклами у розмірі 2329,60 грн.; пеню у розмірі 39,40 грн.; 3% річних у розмірі 8,76 грн. та 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Коровинська сільська рада (42140, Сумська область, Недригайлівський район, село Коровинці, вул. Київська, буд. 41, ідентифікаційний код 04388544).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Євтєєв Микола Михайлович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , відомості про дату народження в матеріалах справи відсутні).

Повне рішення складено "09" серпня 2021 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/2239/21