ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021м. ДніпроСправа № 904/4740/21
За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської Ради

про стягнення основного боргу, неустойки, трьох відсотків річних та інфляційних за неналежне виконання грошового зобов`язання

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань: Юрченко В.В.

Представники:

Позивача Остапенко В.М., дов. № 14-339 від 22.12.2020 (адвокат)

Відповідача - Дігтяр З.В. дов. № 2921 від 04.01.2021 (нач. юр. відділу)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача боргу у розмірі 776 297 386,45 грн., з яких 691 515 884,20 грн. - основного боргу, 15 093 340,51 грн. - пені, 21 073 403,68 грн. - 3% річних, 48 614 758,06 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що Позивач провів нарахування інфляційних втрат за зобов`язаннями листопада - березня 2020, та травня - липня 2020 на сукупну суму 48 614 758,06 грн. Однак, в даному випадку, при розрахунку інфляційних втрат за наступний період бралось до уваги не лише інфляційне збільшення за попередній місяць, але й суми інфляційних збільшень за усі минулі періоди, які виникали внаслідок послідовних часткових оплат. А такі дії очевидно призводять до завищення сумарного розміру інфляційних втрат, в силу збільшення базової суми для обрахунку даної фінансованої санкції. За розрахунком Відповідача інфляційні втрати з простроченої суми становлять 47 659 178,32 грн., а не 48 614 758,06 грн. Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 початок дії карантину установлений з 12.03.2020. А з урахуванням змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021 № 405 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" його строк дії продовжено до 30.06.2021 включно. Відтак, нарахування пені та штрафних санкцій у відносинах Позивача з Відповідачем не може мати місце, починаючи з 12.03.2020 та до моменту закінчення карантину. У зв`язку з цим, кінцевою датою для нарахування пені є дата, яка передувала дню введенню загальнодержавного карантину - 11.03.2020. Позовні вимоги в частині стягнення пені, нарахованої з 12.03.2020 задоволенню не підлягають, оскільки Позивач, в силу п. 15 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі Закон №553-ІХ), не мав права її нараховувати починаючи з цієї дати. За перерахунками Відповідача сума пені повинна складати 7 338 926,11 грн., а не 15 093 340,51 грн. Однак, даний вид неустойки не повинен перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для Відповідача та, відповідно, невиправданий додатковий прибуток для Позивача, оскільки це б суперечило правовій природі такого засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. З урахуванням викладеного, Відповідач просить зменшити пеню в розмірі 7 338 926, 11 грн. на 90 % до суми 733 892,61 грн., в силу існування наступних, виключних обставин. Відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки за умовами п. 1.2. укладеного сторонами договору, газ, що продається, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії з метою забезпечення потреб населення, що є найбільш незахищеною категорією споживачів. Натомість, Відповідач є підприємством комунальної форми власності, основним напрямком діяльності якого є "Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря". А, враховуючи специфічний вид діяльності Відповідача, який надає свої послуги в тому числі незахищеним категоріям споживачів, основною причиною порушення зобов`язання перед Позивачем є велика кредиторська заборгованість, яка утворилась через несвоєчасні та здійснені не в повному обсязі платежі за спожиту теплову енергію. Водночас, саме з коштів, отриманих за надані послуги, які є основним видом діяльності КП "Теплоенерго", Підприємство здійснює розрахунки з кредиторами, основним з яких є Позивач. Однак, в силу їх недостатньої кількості, що зумовила збитковий стан Підприємства з причин неналежної платіжної дисципліни споживачів, прострочення зобов`язання в даному випадку виникло не з вини КП "Теплоенерго". Відповідач також є соціально-важливим, монопольним суб`єктом господарювання та створене для задоволення потреб споживачів м. Дніпра у сфері постачання теплової енергії. У зв`язку з чим, на Підприємство розповсюджуються положення ч. 2 ст.10 Закону України "Про природні монополії" та положення Закону України "Про теплопостачання", які забороняють будь які обмеження енергопостачання об`єктів у сфері теплопостачання. А будь яке збільшення фінансового тиску може спричинити зрив початку та належного проходження наступного опалювального сезону.

Позивач подав відповідь на відзив, у якому вказав, що порядок нарахування інфляції передбачений Листом Верховного суду України від 03.04.97 № 62-97 "Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ". Відповідно до даного листа, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Математична операція "перемноження" індексів інфляції між собою на відміну від операції "додавання" призводить до того, що отриманий в результаті такої операції "перемноження" індексів інфляції за відповідний період буде отримано індекс інфляції, який враховує індекс інфляції попереднього періоду та збільшує такий індекс інфляції попереднього періоду на індекс інфляції наступного періоду і так далі. Крім того, відповідно п.3.2 Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р. Щодо правомірності нарахування пені Позивач зазначає, що відповідно до пункту 15 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №553-ІХ, тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнити від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності. Пунктом 1 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №553-ІХ визначено, що цей Закон №553-ІХ набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон №553-ІХ було опубліковано у офіційному виданні "Голос України" 17.04.2020 N 68. Закон №553-ІХ набрав чинності 18.04.2020, не поширює свою дію на правовідносини, що склалися до його прийняття, а відтак не поширює свою дію на спірні правовідносини Позивача та Відповідача за спірним Договором у частині нарахування санкцій до 18.04.2020. Щодо зменшення пені на 90% Позивач заперечує, оскільки згідно даних, наданих Відповідачем, за підсумком 2020 року ("баланс станом на 31.12.2020") має кошти на рахунках 46 828 000,00 грн., основні засоби - 993 968 000,00 грн., нематеріальні активи - 728 000,00 грн., дебіторську заборгованість за товари, послуги - 1 235 028 000,00 грн. тощо. Наведені дані свідчать про активну підприємницьку діяльність Відповідача. Станом на 31.12.2020, відповідно до консолідованого звіту Позивача, підприємство має збитки у розмірі 19 002 мли. грн. Розмір несплаченого основного боргу у співвідношенні до загальної вартості товару становить приблизно 80,62%. Співвідношення нарахованої пені до основного боргу становить при цьому лише приблизно 2,18%. Відтак, посилання Відповідача на нібито не співмірність пені, її завищення не відповідає реальним показникам та матеріалам справи. Відповідач наголошує на додаткових ускладнень, пов`язаних з забороною нарахувань штрафних санкцій через несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, введеною ч.4, 5 ст. З Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)". Вищезазначена норма датована 17.03.2020. В той же час спірні відносини виникли протягом жовтня 2019 - липня 2020, тобто вищезазначена заборона почала діяти вже після спливу значної частини спірних відносин. Крім того, у разі прострочення з оплати споживачами теплової енергії Відповідач не позбавлений права на стягнення як основного боргу, так і нарахувань - пені, 3% річних, інфляційних втрат. Дані стягнення призведуть до покращення фінансового стану підприємства, зменшення фінансового навантаження, компенсує понесені збитки тощо. Однак, матеріали справи не містять доказів вчинення таких дій, що свідчить про пасивну поведінку особи та має бути враховано при розгляді питання зменшення пені.

У запереченнях на відповідь на відзив, Відповідач вказав, що при розрахунку інфляційних втрат, Позивач взяв до уваги не лише попередній проіндексований місяць, в якому вже "сидить" інфляція усіх минулих періодів, але й додатково, окрім нього - увесь період, що передував такому місяцю. В той час, коли такий розрахунок обґрунтовується виключно рекомендаційним листом Верховного Суду, який було видано ще у 1997 році та абстрактними і різними за своєю природою прикладами з нього шляхом його довільного та спотвореного тлумачення. В той час, коли зазначений рекомендаційний лист існував ще до відступу Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (26.06.2020) від висновків касаційного суду у постановах від 21.05.2019 у справі №916/2889/13 та від 14.01.2020 у справі №924/532/19. З аналізу відповіді на відзив вбачається, що Позивачем не заперечується необхідність застосування до правовідносин сторін положення п. 15 Закону №553-ІХ. Спір полягає виключно в даті застосування цього положення Закону №553-ІХ: з моменту набрання ним чинності - 18.04.2020, чи з зазначеної дати у його прямій нормі, - початку дії карантину та інших обмежувальних заходів -12.03.2020. Пункт 15 Закону №553-ІХ прямо вказує на період своєї дії - "період карантину", що саме по собі відсилає до початку дії карантину і передбачає закінченні дії даної норми із настанням закінчення дії карантину. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відтак, у спеціальному нормативно-правовому акті, який регулює цивільні правовідносини, передбачена пряма вказівка на зворотну дію в часі будь-якого акта цивільного законодавства, що пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ст. 549 ЦК України до складу неустойки входить штраф та пеня. А згідно зі ст. 611 та ст. 622 ЦК України сплата неустойки відноситься до видів відповідальності за порушення зобов`язання. Щодо зменшення нарахованої Позивачем пені на 90% до 733 892,61 грн. Відповідач повідомляє, що висновки Позивача про активну підприємницьку діяльність Відповідача є невірними та такими, що не відповідають дійсності, адже ґрунтуються на спотвореному Позивачем тлумаченні фінансових показників КП "Теплоенерго", оскільки у рядку з кодом 1165 "Гроші та їх еквіваленти", відповідно інформаційної довідки головного бухгалтера КП "Теплоенерго" щодо надання деяких роз`яснень окремих положень Балансу "Звіт про фінансовий стан" на 31.12.2020 № 1474 від 16.05.2021, у вказану суму включаються: кошти на виплату лікарняних відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; сума арешту коштів на відкритому в АТ "Ощадбанк" рахунку; кошти, призначені для забезпечення передбаченої Законом України "Про теплопостачання" та Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 № 1174 інвестиційної програми; кошти, розміщені на визначеному Законом України "Про теплопостачання" спеціальному рахунку виключно для розрахунків за податком на додану вартість; отримані 27.12.2019 кошти від споживачів КП "Теплоенерго" в якості оплати спожитої теплової енергії. При тому, що такі кошти були зараховані на відповідні рахунки зі спеціальним режимом використання, 27.12.2019, в п`ятницю, а, отже, ще не встигли пройти автоматичний розподіл уповноваженим банком, у зв`язку із вихідними та запровадженими державою святковими днями. Таким чином, сума, вказана у рядку з кодом 1165 "Гроші та їх еквіваленти" не складається з коштів, які перебувають у вільному обігу та які Відповідач може одразу спрямувати на рахунки Позивача, в силу існування чіткого призначення їх застосування. Що стосується рядків з кодом 1000 та 1010, які відображають нематеріальні активи та основні засоби, - їх показники зазнали збільшення в силу прийняття Дніпровською міською радою рішень: від 02.09.2020 № 76/60 "Про надання дозволу на передачу з балансу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на баланс КП "Теплоенерго" приміщень котельні"; від 23.09.2020 № 31/61 "Про надання дозволу на передачу з балансу КНП "ДЦПМСД № 4" Дніпровської міської ради на баланс КП "Теплоенерго" ділянки зовнішньої мережі теплопостачання по вул. Гусенка, 13"; від 25.03.2020 № 26/55 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Теплоенерго" на баланс КП "Дніпроводоканал" виробничого приміщення з обладнанням за адресою: вул. Киргизька, 4 А". Однак, зі збільшенням цих активів, у Відповідача збільшилось відповідне коло обов`язків з їх утримання, а отже, - додаткових витрат, що навпаки, має негативний вплив на розрахунки із Позивачем. Що стосується рядку з кодом 1125, такий рядок відображає суму дебіторської заборгованості, яка на початок звітного періоду складала 1 235 028 грн. Однак, цей показник має негативні тенденції до збільшення, адже відповідно до долученої до відзиву довідки "Стан дебіторської та кредиторської заборгованості за послуги теплопостачання станом на 01.05.2021", актуальна заборгованість споживачів перед Підприємством уже становить 1 372 732 грн. Відповідач вважає, що е недоречним порівняння пені, як заходу відповідальності із сумою основного боргу, в силу їх різної правової природи та неможливості перевищення неустойки перед сумою заборгованості. Натомість, сума пред`явленої пені ґрунтується на завищеній в чотири рази від законодавчо встановленої позовній давності, яка, в даному випадку, складає п`ять років. А окрім пені Позивачем нараховано ще 3% річних та інфляційні витрати в розмірі 69 688 161,60 грн., що повністю покриють можливі негативні наслідки для Позивача, які в даному випадку не є доведені.

Від Відповідача надійшла заява про відстрочення виконання судового рішення, мотивована тим, що метою укладення договору постачання природного газу № 2060/1920-ТЕ-4 є задоволення потреб населення у тепловій енергії впродовж опалювального сезону 2019/2020. Тобто, КП "Теплоенерго" не є фактичним споживачем газу, а є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності "Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря", який не вправі впливати ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги. Враховуючи специфічний вид діяльності Відповідача, основною причиною порушення зобов`язання перед Позивачем є низька платіжна дисципліна кінцевих споживачів Підприємства, до числа яких відноситься така незахищена категорія як "населення", що є основним споживачем за вказаним договором. Зазначена категорія споживачів є найбільш неплатоспроможною категорією. Про це свідчить актуальна довідка "Стан дебіторської та кредиторської заборгованості за послуги теплопостачання станом на 01.06.2021", відповідно до якої з 1 186 336 140,89 грн., заборгованість населення складає 1 042 742 026,37 грн. Попри наявність основних причин порушення взятих Відповідачем перед Позивачем зобов`язань, існують наступні, незалежні від нього об`єктивні обставини, які безпосередньо впливають на платіжні можливості Відповідача та здійснюють значний тиск на них: прийняття КП "Теплоенерго" в порядку ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" боргів від попередніх теплопостачальних організації в силу переведення їх боргу шляхом підписання відповідних договорів на сукупну суму 674 416 197 млн. грн.; запровадження державою ряду заборон, пов`язаних із виникненням і поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), внаслідок яких Підприємство тривалий час було позбавлене можливості стягнення зі споживачів неустойки та примусового стягнення дебіторської заборгованості як такої; передача на підставі відповідних рішень Дніпровської міської ради основних фондів та інших активів, обтяжених тягарем їх утримання; не обмеженість відносин сторін лише одним договором, оскільки Відповідач добросовісно виконує свої зобов`язання перед Позивачем й за іншими чинними договорами, зокрема договорами реструктуризації. На відміну від КП "Теплоенерго", Позивач не позбавлений можливості належного забезпечення безперебійної та вчасної подачі природного газу та виконання інших, основоположних завдань. В той час, коли КП "Теплоенерго" знаходиться у вкрай скрутному фінансовому становищі, що ставить під загрозу не лише його господарську діяльність, але й існування в цілому. Відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, ніяким чином не порушує принципу обов`язковості судового рішення. Також, 04.06.2021 - зареєстровано проект Закону України № 3508-д "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", який на разі пройшов перше читання у Верховній раді України. Наведений законопроект розроблено з метою визначення комплексу організаційних та економічних заходів, спрямованих на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу. Його прийняття обумовлюється необхідністю врегулювання комплексу нагальних проблем, що унеможливлюють подальше реформування ринку природного газу, насамперед, шляхом урегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, зокрема заборгованості виробників теплової енергії за природний газ, поставлений НАК "Нафтогаз України". Зазначені обставини свідчать про існування обґрунтованого наміру держави щодо надання додаткової гарантії КП "Теплоенерго" можливості виконання своїх зобов`язань перед АТ НАК "Нафтогаз України", зокрема за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4740/21 після його відстрочення на 12 місяців.

Позивач заперечує надання відстрочки на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4740/21, оскільки посилання на можливість загрози банкротства не може бути належним доводом враховуючи недоведеність даного твердження, є лише припущенням. За ст. 331 ГПК України підставою для надання відстрочки є існування певних виключних обставин, а не можливість їх виникнення у майбутньому. Аналогічно слід розцінювати і доводи Відповідача щодо можливої загрози зриву наступного опалювального сезону - оскільки це є лише припущенням, не підтвердженим ані жодним розрахунком, ані іншими відповідними достовірними документами. Відповідач наголошує про постійне та систематичне ведення претензійно-позовної роботи щодо контрагентів. Слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст.134 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відтак, матеріали справи не містять жодного доказу ведення зазначеної систематичної та послідовної, розгорнутої роботи щодо стягнення як основної заборгованості, так і нарахувань відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, пені, штрафів, тощо. Маємо обґрунтовані припущення щодо вірогідності значних позитивних фінансових змін у разі активного захисту своїх прав Відповідачем, стимулювання платіжної дисципліни населення, зменшення розміру заборгованості перед Позивачем та іншими кредиторами, тощо. Відсутність проведення такої роботи Позивач вважає показником пасивної поведінки боржника. Водночас, Відповідач надає документи про фінансову звітність, яка свідчить про наявність збитків. Якщо дослідити звіт про фінансовий стан підприємства станом за 2020 рік (збитки у розмірі 629 964 тис. грн.) та звіт про фінансовий стан станом за 1 квартал 2021 року (збитки у розмірі 186 021 тис. грн.), вбачається суттєве покращення фінансових показників, позитивна тенденція стану підприємства. А відтак, твердження Відповідача щодо реальної загрози банкрутства є непідтвердженим перебільшенням.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.09.2019 сторони уклали Договір №2060/1920-ТЕ-4 постачання природного газу (далі Договір).

Згідно з п.1.1. Договору Постачальник (Позивач) зобов`язався поставити Споживачеві (Відповідачеві) природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2 Договору).

Постачальник передає Споживачу у жовтні 2019-квітні 2020 року замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 167810,000 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди): жовтень 2019 1800,000, листопад 2019 27500,000, грудень 2019 38000,000, січень 2020 40 000,000, лютий 2020- 34 000,000, березень 2020 28000,000, квітень 2020 20,000 (п.2.1. Договору, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 31.10.2019).

У Додатковій угоді №9 від 30.04.2020 Сторони домовилися, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає Споживачу в травні вересні 2020 у кількості 2,000 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях травень 2020 0,400, червень 2020 0,400, липень 2020 0,400, серпень 2020 0,400, вересень 2020 0,400.

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього Договору повністю покривають потреби Споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п. 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у п.2.1 цього Договору і несе відповідальність за правильність їх визначення (п.2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник передає Споживачеві газ у загальному потоці газу власного видобутку та/або імпортний газ ( за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України АТ "НАК "Нафтобаз України") у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі газу ( абз. 1 п.3.8. Договору).

Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (п.4.4. Договору).

Згідно з п.5.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) Споживач перераховує на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений газ відповідно до пункту 5.1. цього Договору;

3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

4) шляхом зарахування Постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором.

Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

Споживач зобов`язаний: самостійно контролювати власне використання природного газу за цим Договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 10% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди; самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі: … перевищення обсягів використання газу, зазначених в п.2.1 цього Договору, без їх коригування додатковою угодою; прийняти газ в кількості, зазначеній в п.2.1. даного Договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором; відшкодувати Постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 цього Договору (підпункти 4, 5, 6, 8 п.6.2. Договору).

У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, пеню у розмірі 14,2 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.7.2. Договору в редакції додаткової угоди № 6 від 28.01.2020).

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить п`ять років (п.9.3 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.09.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору в редакції додаткової угоди № 9 від 30.04.2020).

На виконання умов Договору, в період з жовтня 2019 по липень 2020, Позивач поставив Відповідачеві природний газ на загальну суму 857 703 200,69 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газ: жовтень 2019 13 798 884,72 грн., листопад 2019 180 641 742,43 грн., грудень 2019 190 471 238,30 грн., січень 2020 - 218 689 679,75 грн., лютий 2020 165 321 906,06 грн., березень 2020 88 758 145,15 грн., травень 2020 5 595,55 грн., червень 2020 8 502,88 грн., липень 2020 7 505,89 грн.

За даними Позивача, що не заперечуються Відповідачем, за поставлений газ Відповідач розрахувався частково, у зв`язку з чим у нього виник борг перед Позивачем у сумі 691 515 884,20 грн.

З посиланням на п. 7.2 Договору, за період прострочення Відповідачем оплати, Позивач нарахував пеню у розмірі 15 093 340,51 грн. за період з 26.11.2019 по 17.04.2020.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував 3% річних 21 0730403,68 грн. за період з 26.11.2019 по 28.02.2021, індекс інфляції 48 614 758,06 грн. за період січень 2020 лютий 2021.

Нарахування проводилися окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт порушення Споживачем умов Договору, в частині своєчасної оплати спожитого газу, наявність підстав та правильність нарахування штрафних санкцій та компенсаційних платежів.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач суму основного боргу не заперечує, позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних, індексу інфляції заперечує, з викладених у відзиві підстав.

З урахуванням наведених вище доказів (Договір з додатковими угодами, акти приймання-передачі природного газу) наданих сторонами, відзиву Відповідача, доводи Позивача про наявність у Відповідача боргу за поставлений природний газ, суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

Нарахування пені, 3 % річних та індексу інфляції Позивачем проведено правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд не приймає заперечення Відповідача щодо неправильного нарахування пені, 3 % річних, індексу інфляції, з посиланням на п. 15 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік", у якому передбачено тимчасове, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнення від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємств централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності. Суд погоджується з Позивачем, що пеня за прострочення зобов`язань за Договором нарахована за період, що передував і не охоплюється періодом, визначеним у наведеному Законі та, що наведеним нормативним документом не введено обмежень на нарахування річних та індексу інфляції. Так, у п. 1 Прикінцевих положень Закону № 553-IX встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Текст Закону опубліковано в газеті "Голос України" від 17.04.2020 № 68. У Законі не зазначено іншого періоду набрання чинності окремими його положеннями, крім наступного дня за днем його опублікування.

Щодо порядку розрахунків індексу інфляції, проведених Позивачем, то вони відповідають порядку, викладеному в Листі Верховного суду України від 03.04.97 № 62-97 "Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", Пленумі ВГСУ №14 від 17.12.2013, а також практиці Верховного Суду, що склалася при вирішенні спорів даної категорії (Постанови Верховного Суду у справах №905/21/19 від 26.06.2020, № 905/600/18 від 05.07.2019, № 911/421/20 від 15.04.2021).

Відповідач заявив клопотання про зменшення неустойки та про відстрочення рішення суду на один рік.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною першою статті 239 ГПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Позиції сторін з приводу зменшення неустойки та про відстрочення рішення суду викладені сторонами в заявах по суті та заявах з процесуальних питань, наведених вище.

Перевіряючи доводи та докази сторін з цих питань, суд бере до уваги ступінь виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, зокрема, що з вартості спожитого газу Відповідач сплатив лише 20%, що прострочення Відповідач почалося понад рік тому, що пеня відносно боргу не є занадто великою, тому суд не вбачає підстав для зменшення пені.

Однак, у той же час, оцінюючи ті ж докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви Відповідача про відстрочення рішення суду.

Так, суд бере до уваги значний розмір боргу Відповідача перед Позивачем за Договором, те, що Відповідач проводить розрахунки з Позивачем за договорами реструктуризації, у тому числі за підприємства, правонаступником яких він є, що Відповідач надає послуги з постачання теплової енергії переважній більшості споживачів м. Дніпро, значна частина з яких населення і, що одномоментне стягнення суми боргу може призвести до тяжких наслідків для підприємства (зупинки діяльності, банкрутства) , що у свою чергу може призвести до зриву опалювального сезону 2021-2022 років і виникнення соціальної напруги у м. Дніпро.

Крім того, при перевірці позиції Відповідача про проходження першого читання у Верховній Раді України проекту Закону України № 3508-д "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", розробленого з метою визначення комплексу організаційних та економічних заходів, спрямованих на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу, суд встановив, що наведений Закон 14.07.2021 прийнято Верховною Радою України. Законом визначається порядок урегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, зокрема заборгованості виробників теплової енергії за природний газ, поставлений НАК "Нафтогаз України", у тому числі, проведення взаєморозрахунків із залученням коштів державного бюджету, реструктуризації залишку непогашеної заборгованості, списання пені, штрафних та фінансових санкцій, нарахованих на заборгованість, що підлягає урегулюванню згідно із законом за умови погашення тіла боргу.

Також суд бере до уваги, що відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення ,при цьому, затримка виконання рішення не є надмірно тривалою, не суперечить вимогам розумного строку.

За таких обставин, відстрочка виконання рішення суду надасть можливість Відповідачеві підготуватися до наступного опалювального сезону, а, з набранням чинності наведеним Законом, можливе буде врегулювання порядку виконання боргу Відповідача перед Позивачем, шляхом його реструктуризації на умовах передбачених Законом.

Вирішуючи заяви Відповідача за наведених результатів, суд вважає це забезпеченням балансу інтересів обох сторін даного спору.

З урахуванням викладеного, до стягнення належать: 691 515 884,20 грн. основного боргу, 15 093 340,51 грн. пені, 21 073 403,68 грн. 3% річних, 48 614 758,06 грн. інфляційні втрати, з відстроченням виконання судового рішення до 25.07.2022 року.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 29, оф. 504, код 32688148) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 691 515 884,20 грн. основного боргу, 15 093 340,51 грн. пеня, 21 073 403,68 грн. 3% річних, 48 614 758,06 грн. інфляційних втрат, 794 500, 00 грн. судового збору.

Заяву Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2021 у справі № 904/4740/21 - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2021 у справі №904/4740/21 до 25.07.2022.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 05.08.2021.

Суддя С.Г. Юзіков