СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2021 р. Справа № 905/30/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська, с. Сергіївка, (вх.№ 1471 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 15.04.2021, ухвалене суддею Паляницею Ю.О. в приміщенні господарського суду Донецької області (повний текст рішення складено та підписано 15.04.2021) у справі № 905/30/21

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська, Донецька область, Покровський район, с.Сергіївка

про стягнення 25 130,00 грн

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська, с.Сергіївка про стягнення штрафу в сумі 25130 грн. за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №53588984, зазначена Товариством з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська у залізничній накладній №51082659, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Синельникове-1 Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 25130 грн. відповідно до положень статей 188,122 Статуту залізниць України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.04.2021 у справі № 905/30/21 позовні вимоги задоволено.Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця штраф у розмірі 25130 грн, а також судовий збір в сумі 2102 грн.

Рішення обґрунтовано,зокрема, з тих підстав, що комерційним актом від 08.10.2020 № 453603/122, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 підтверджується факт невідповідності маси, зазначеної відповідачем у залізничній накладній №51082659, фактичній масі вантажу,що відповідно до положень статей 188,122 Статуту залізниць України є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 25130 грн.

При цьому суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, зазначивши, що в розглядуваному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в цьому випадку чітко визначена ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, а тому підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає і окрім цього , відповідний штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська із вказаним рішення суду першої інстанції не погодився та подав на нього до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається,зокрема на неврахування судом першої інстанції того, що:

- залізнична накладна згідно з п.п. 8 п. 6 розділу 1 Статуту залізниць України, окрім того, що є основним перевізним документом, одночасно є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача, а тому прийнявши вантаж до перевезення за вказаною накладною без зауважень, залізниця визнала наявність вантажу у кількості, передбаченій накладною;

- оскільки залізнична накладна є також й формою договору застави для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення, а тому згідно із залізничною накладною від 07.10.2020 №51082659 маса відноситься до опису предмета застави у відповідності з ч.1 ст. 584 ЦК України, з чого вбачається, що позивач, прийнявши за наведеною накладною вантаж до перевезення без зауважень, визнав наявність вантажу у кількості , передбаченій накладною для цілей договору застави;

- залізнична накладна від 07.10.2020 №51082659, яка є письмовою формою договору залізничного перевезення вантажів, не містить ані безпосередньо визначення видів та підстав відповідальності відправника, ані жодних посилань на конкретні пункти Статуту залізниць, якими така відповідальність передбачена;

- є недоведеним факт наявності недостачі, одержувач не заявляв про недостачу вантажу та не викликав представника відправника для спільного переважування продукції;

- комерційний акт №453603/122 від 08.10.2020р. ст.Пологи Придніпровської залізниці не містить інформації щодо способу зважування вантажу (з зупинкою вагонів без розчіплювання, в русі тощо);

- штраф у розмірі п`ятикратної плати за перевезення за всю відстань перевезення за статтею 118 Статуту залізниць України встановлений за порушення Правил перевезення небезпечних вантажів, перевезення яких загрожує залізницям України аваріями і збитками, або вже призвело до таких негативних наслідків.З огляду на те, що штраф є занадто великим порівняно з вчиненим відповідачем порушенням, яке полягало у недовантаженні, а не перевантаженні вагону, таке порушення не призвело до знищення рухомого складу або можливості руйнації чи пошкодження вагону, відповідач сплатив більший розмір провізної плати, ніж розмір , на який би міг розраховувати позивач, за умови відсутності порушень з боку відповідача наявні виняткові обставини, які є підставами для зменшення судом неустойки відповідно до положень ст. 233 Господарського кодексу України.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 13.05.2021, для розгляду справи №905/30/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 у справі № 905/30/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с. Сергіївка, (вх.№ 1471 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 15.04.2021 у справі № 905/30/21 залишено без руху та становити заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання доказів сплати у встановленому порядку судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн.

У зв`язку з усуненням скаржником у встановлений строк недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 905/30/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська, с. Сергіївка, (вх.№ 1471 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 15.04.2021 у справі № 905/30/21 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.

18.06.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає,зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська зі станції Удачная Донецької залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було направлено за залізничною накладною №51082659, зокрема, у вагоні №53588984 вантаж концентрат вугілля кам`яного для коксування, марка К 0-100 у вологому стані, вантаж маркований катком-ущільнювачем та поперечними смугами 1,5-2 м (вантажоодержувач Приватне акціонерне товариство Запоріжкокс).

Крім того, накладна №51082659 від 07.10.2020р. та відомість вагонів містили наступну інформацію:

- маса вантажу у вагоні №53588984 69700 кг;

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) заводський №ВВЕТ-150 №071201300 (п.26 накладної №51082659);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28 накладної №51082659).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Під час прибуття вагону №53588984 на попутну станцію Синельникове-1 Придніпровської залізниці, останньою була проведена перевірка маси вантажу у вказаному вагоні, за результатами якої виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №51082659, про що складено акти загальної форми №408/А від 07.10.2020р., №42/78 від 08.10.2020р.

Згідно з комерційним актом №453603/122 від 08.10.2020р. контрольне переважування вагону №53588984 здійснювалось на справних 150 т тензометричних вагах ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці (повірка 08.05.2020р.), за результатами якого виявилось, що вага брутто становила 88800 кг, тара 21900 кг, нетто 66900 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 2800 кг. При комерційному огляді вагона було виявлено наступне: навантаження насипом, концентрат вугільний поперечними смугами 1,5 2 м; навантаження у вагоні над 1 2 люками та 4 7 люками вище бортів на 0,1 м, шапкоподібне; над 3 люком за рухом поїзда зниження на 0,3 м; вантаж маркований поперечними борознами; без виїмок та поглиблень; маркування не порушене; у вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно закриті, течі вантажу немає, вагон у технічному стані справний.

Згідно з положеннями ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно зі ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ст.ст. 22, 23, 24 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 37 Статуту залізниць України визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом.

Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо).

Маса вантажів визначається відправником.

Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи Маса вантажу, визначена відправником, кг, Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Разом з тим, ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтями 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимогу допустимості доказів.

Відповідно до цієї статті, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України ( Вірогідність доказів) передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційні акти повинні підписати три працівники залізниці. Однак,як правомірно зазначив суд першої інстанції, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційних актів й інших працівників залізниці.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Комерційний акт від 08.10.2020 № 453603/122 підписаний наступними особами: ДС Боровиком Н.В., ДСЗ Чайкою О.Є., комерційним агентом Агафоновою Л.О.

На підтвердження повноважень зазначених осіб на підписання комерційного акту від 08.10.2020 № 453603/122 позивач надав Наказ начальника станції від 25.02.2020 № 102, згідно з яким при відсутності на станції за штатним розкладом таких посад, як начальник вантажного двору, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів, замість вищевказаних осіб було уповноважено заступника начальника станції Чайку О.Є. та заступника начальника станції Бондаренка О.А. Також позивачем надано посадову інструкцію комерційного агента Агафонової А.О., п. 5 розділу ІІ якої до трудових обов`язків цієї особи віднесено обов`язок здійснювати зважування вагонів.

Таким чином, як правомірно зазначив суд першої інстанції, комерційний акт від 08.10.2020 №453603/122 підписано уповноваженими працівниками залізниці в порядку п.10 Правил складання актів, він вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, внаслідок чого є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім цього, судом першої інстанції правомірно враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень.

В той же час, як зазначалось, зважування маси вантажу у вагоні №53588984 на попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці здійснювалось на 150 т тензометричних вагах цієї станції (державна повірка 08.05.2020р., огляд-повірка серпень 2020р.)

Згідно з п. 22 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту) затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Як зазначено вище, згідно з комерційним актом від 08.10.2020 №453603/122 контрольне переважування вагону №53588984 здійснювалось на справних 150 т тензометричних вагах ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці (повірка 08.05.2020р.)

Отже, при контрольній перевірці маси вантажу, масу визначено тим самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення відповідачем, а саме шляхом зважування (вимірювання маси вантажу на вагах), а не іншими способами, переліченими п. 37 Статуту залізниць України (підрахунком маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом, розрахунковим методом за обміром або умовно, тощо).

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом №442 від 31.07.2012р. Міністерства інфраструктури України та інших нормативно-правових актів.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, визначено, що ЗВВТ, які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

Взяття на облік ЗВВТ здійснюється за письмовим зверненням власника ЗВВТ до начальника дирекції з наданням завірених власником копій: експлуатаційної документації; методики повірки, атестованої згідно з вимогами Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність; свідоцтва про повірку (якщо це передбачено методикою повірки) або державну метрологічну атестацію ЗВВТ, виданого згідно з ДСТУ 2708:2006 Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення або ДСТУ 3215-95 Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення; переліку вантажів, маса яких буде визначатися на ЗВВТ; висновку за результатами діагностичного обстеження ЗВВТ (у разі потреби).

Якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який відповідно до вимог п.2.2 розділу 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом №411 від 20.12.1996р. Міністерства транспорту України (далі - ПТЕ), оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної (технічний паспорт ЗВВТ) згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. У технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами п.1.9 розділу I цієї Інструкції, зазначається можливість зважування небезпечних вантажів згідно з наданими документами та робиться запис про придатність ЗВВТ для зважування відповідних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом. У технічному паспорті електронних ЗВВТ записуються також заводські номери датчиків, вагопроцесора, у разі потреби - контрольне число фіскальної реєстрації регулювання ЗВВТ, зазначене в експлуатаційних документах виробника ЗВВТ, яке визначає його технічний стан. Технічний паспорт ЗВВТ надається начальнику станції, на якій будуть оформлятися перевізні документи за результатами зважування на цих ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ повинні зберігатися в місці, визначеному розпорядчим документом начальника станції, який забезпечує їх схоронність. На прохання власника ЗВВТ йому може бути надано копію технічного паспорта ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, пов`язані з визначенням маси вантажу.

Відповідно до наявного в матеріалах справи технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станції Синельникове І Придніпровської залізниці дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 29.09.2006р.; міжповірочний інтервал ЗВВТ - 6 місяців; інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ 3 місяця, відміткою у паспорті підтверджено, ваги придатні для зважування. Тобто ваги, на яких проводилось контрольне переважування вантажу, проходили своєчасну перевірку та повірку. Представником відповідача не надано доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що станом на дату складання комерційного акту від 08.10.2020 №453603/122 засіб вимірювальної техніки був повірений як того вимагають норми чинного законодавства.

Стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву про те, що в комерційному акті №453603/122 від 08.10.2020р. не зазначено, яким чином відбувалось переважування у статиці, чи у русі, що впливає на результат зважування, суд обґрунтовано зазначив, що зі змісту вказаного комерційного акту можна зробити висновок, що зважування вагону з вантажем відбувалось у статиці, оскільки зважування відбувалось два рази, чого не можна зробити у русі.

Разом з цим, п.12 Правил складання актів встановлено, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Враховуючи положення п.12 Правил складання актів, станцією призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці в розділі Є комерційного акту №453603/122/1308 від 08.10.2020р. зроблено відмітку При перевірці вантажу різниці з цим актом немає, оскільки зважування вантажу відбувалось на попутній станції.

Викладені обставини, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами в сукупності підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником та фіксування позивачем відповідного порушення у встановленому чинним законодавством порядку.

Колегія суддів відхиляє як такі, що суперечать чинному законодавству та матеріалам справи доводи скаржника, що з огляду на те, що залізнична накладна є одночасно перевізним документом,обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди перевезення вантажу яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача, а також формою договору застави для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення, прийняття залізницею вантажу до перевезення за залізничною накладною від 07.10.2020 №51082659, без зауважень свідчить про визнання нею наявності вантажу у кількості, передбаченій накладною, в тому числі й до опису предмета застави у відповідності з ч.1 ст. 584 ЦК України, для цілей договору застави.

Зазначені доводи ґрунтуються на безпідставному ототожненні відповідачем узгодження сторонами в залізничній накладній як письмовій формі договору перевезення вантажу та договору застави вантажу умови про кількість (масу) вантажу) із підтвердженням сторонами наявності такої маси у вагоні.

Разом з цим з положень чинного законодавства не вбачається, що прийняттям вантажу до перевезення за залізничною накладною залізниця як перевізник в обов`язковому порядку підтверджує правильність зазначеної в накладній маси вантажу,

Як зазначено вище, відповідно до вищенаведених нормативно-правових актів, обов`язок із заповнення залізничної накладної на станції навантаження із визначенням маси вантажу покладено саме на вантажовідправників, які несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, в той час як вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом лише візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу, а вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. При цьому залізниця має право , а не обов`язок перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній

У спірних правовідносинах позивач-залізниця при прийнятті від відповідача вантажу за залізничною накладною не здійснювала перевірку маси та кількості вантажу, а реалізувала своє право на здійснення перевірки відповідних відомостей, зазначених відповідачем-вантажовідправником в залізничній накладній вже на попутній станції, склавши у відповідності до чинного законодавства комерційний акт на підтвердження неправильності зазначеної відповідачем в залізничній накладній відомостей щодо маси вантажу.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №53588984 становила 5026 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 25130 грн.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, зазначивши, що в розглядуваному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в цьому випадку чітко визначена ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, а тому підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає і окрім цього, відповідний штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічна правова позиція щодо зменшення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній маси вантажу викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч.1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 281, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 15.04.2021 у справі № 905/30/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов