ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2021 р. Справа № 911/1505/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В. розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут»

до Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області

про стягнення 109169,83 грн

без виклику учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (далі позивач, ТОВ «Київоблгаз збут») з позовом до Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області (далі відповідач, Гостомельська селищна рада) про стягнення 109169,83 грн, з яких: 104282,45 грн заборгованості за спожитий природний газ, 2463,11 грн пені, 522,60 грн 3% річних та 1901,67 грн інфляційних втрат. Крім того позивач заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача на свою користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10916,98 грн.

Позов пред`явлено з підстав неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41FB417-1271-20 від 01.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2021 відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); сторонам встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Через канцелярію суду 15.06.2021 Гостомельською селищною радою подано відзив № 03-02/2482 від 11.06.2021 на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, мотивуючи заперечення проти позову, відповідач зауважує на те, що фактичні показники лічильника газу за місцезнаходженням точки комерційного обліку по вулиці Свято-Покровська, 125, в смт Гостомель були передані відповідачем: за січень 2021 року 402 куб. м; за лютий 2021 року 879 куб. м; за березень 2021 року 583 куб. м. Таким чином, як стверджує відповідач, на виконання умов договору селищною радою було здійснено оплату за фактично спожитий газ в сумі 69900,00 грн.

Відповідач також звертає увагу, що до обсягу природного газу були включені об`єкти, які передані рішенням ради на баланс комунальних підприємств, комунальних некомерційних підприємств, бюджетних установ, організацій, закладів Гостомельської селищної ради, зокрема пункт здоров`я села Озер, фельдшерсько-акушерський пункт с. Озер, бібліотеки с. Мощун та смт Гостомель, клуб с. Мощун.

На думку відповідача, оскільки ним здійснено оплату за фактично спожитий газ у строк, визначений умовами договору, то грошове зобов`язання не є простроченим.

Водночас відповідач у відзиві виклав заперечення щодо вимоги позивача про покладення на Гостомельську селищну раду витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на відсутність документального підтвердження таких витрат.

Через канцелярію суду 23.06.2021 від ТОВ «Київоблгаз збут» надійшла відповідь № 1806/21 від 18.06.2021 на відзив, у якій позивач наполягає на обґрунтованості заявлених позовних вимог та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Одночасно з відповіддю на відзив ТОВ «Київоблгаз збут» також подано до суду заяву про надання доказів (в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України), у якій позивач заявив, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10% від суми позову будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідач заперечення на відповідь до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Київоблгаз збут» (постачальник) та Гостомельською селищною радою, яку перейменовано на Гостомельську селищну раду Бучанського району Київської області, (споживач) 01.01.2021 укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41FB417-1271-20 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2021 році товар за кодом ДК 021:20-6 «Газове паливо» (природний газ), (далі газ), а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктами 1.2, 1.3 Договору визначено, що річний плановий обсяг постачання газу до 2550 куб. м. Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в Додатку 1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 1.4 Договору передача газу здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення). Перелік точок комерційного обліку споживача вказаний в Додатку 2, що є невід`ємною частиною цього Договору.

За умовами підпункту 2.5.1 Договору за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранслортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (пп. 2.5.2 Договору).

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу (п. 2.5.3 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору ціна одного кубічного метру (куб. м) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 7,23833317 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 7,37490917 грн. Податок на додану вартість становить 1,47498183 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 8,84989100 грн.

Пунктом 3.6 Договору визначено, що загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним Договором.

Гранична ціна даного Договору становить 22567,22 грн, в тому числі, податок на додану вартість 3761,20 грн. Дана гранична ціна передбачає максимальну величину коштів, які споживач, замовник, сплатить постачальнику (учаснику) за природний газ за цим Договором (п. 3.7 Договору).

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць. Оплата газу за Договором здійснюється споживачем виключного грошовими коштами у національній валюті України гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

При цьому пунктом 4.3 Договору передбачено, що у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

У разі переплати вартості газу сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період (п. 4.8 Договору).

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ «Київоблгаз збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

У додатку № 1 до Договору сторони погодили планові обсяги постачання газу у 2021 році.

Додатком № 2 до Договору сторони визначили перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача; місцезнаходженням точки комерційного обліку є: Київська обл., смт Гостомель, вул. Свято-Покровська, 125.

На виконання умов Договору, у період з січня по березень 2021 року, постачальник передав, а споживач прийняв природний газ загальним обсягом 16111,69 куб. м на суму 159505,77 грн, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками юридичних осіб актами приймання-передачі природного газу: № КОЗ81001101 від 31.01.2021 на суму 57088,96 грн (обсяг переданого природного склав 5766,56 куб. м); № КОЗ81003281 від 28.02.2021 на суму 56940,85 грн (обсяг переданого природного склав 5751,6 куб. м); № КОЗ81005859 від 31.03.2021 на суму 45475,96 грн (обсяг переданого природного склав 4593,53 куб. м). З боку споживача вказані акти підписано без будь-яких зауважень, зокрема, щодо обсягу поставленого природного газу.

За твердженнями позивача, Гостомельська селищна рада 17.02.2021 здійснила лише часткову оплату в сумі 20000,00 грн за поставлений природний газ, на підтвердження чого до позовної заяви долучено довідку Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» за вих. № 02/01-01-1722 від 14.05.2021 за період з 01.01.2021 по 11.05.2021. Також, як зазначає позивач, ним була врахована переплата в розмірі 4245,63 грн.

Звертаючись з позовом до суду, ТОВ «Київоблгаз збут» зазначає, що в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, Гостомельська селищна рада у встановлений строк не здійснила повну оплату вартості прийнятого природного газу, внаслідок чого в останньої виникла та рахується заборгованість за спожитий природний газ перед ТОВ «Київоблгаз Збут», яка станом на 19.05.2021 складає 104282,45 грн.

Зі свого боку відповідач у відзиві стверджував про те, що Гостомельською селищною радою здійснено сплату за фактично спожитий газ у сумі 69900,00 грн, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копії відповідних платіжних доручень: № 70 від 15.02.2021 на суму 20000,00 грн та № 325 від 24.05.2021 на суму 49900,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно з п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496, підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Приписами ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, у пункті 4.2 договору сторони погодили, що оплата в розмірі 100% за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Судом установлено, що на виконання умов Договору постачальник передав, а споживач прийняв у січні, лютому та березні 2021 року природний газ на загальну суму в розмірі 159505,77 грн.

У позовній заяві позивач вказує, що відповідачем на виконання умов Договору здійснена оплата в сумі 20000,00 грн, на підтвердження чого до позовної заяви долучено копію відповідної банківської довідки.

Суд дослідив довідку банку за вих. № 02/01-01-1722 від 14.05.2021 та встановив, що 17.02.2021 Гостомельска селищна рада перерахувала на користь ТОВ «Київоблгаз збут» 20000,00 грн з призначенням платежу: «плата з природний газ зг.акту № 1-15.02.21 дог.№41FB417-1271-20/12 від 01.02.2021р.;в т.ч. ПДВ-333,33.».

Відповідач, зі свого боку, надав до матеріалів справи копії платіжних доручень, які, на його думку, підтверджують сплату за фактично спожитий газ, а саме: № 70 від 15.02.2021 на суму 20000,00 грн з призначенням платежу: «плата з природний газ зг.акту № 1-15.02.21 дог.№41FB417-1271-20/12 від 01.02.2021р.;в т.ч. ПДВ-333,33.»; № 325 від 24.05.2021 на суму 49900,00 грн з призначенням платежу: «плата з природний газ зг.акту № 2-24.05.21 дог.№41FB417-1271-21/177-20.05.2021р.;в т.ч. ПДВ-8316,67.».

Згідно з визначенням, яке наведено у пункті 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, передбачено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Відповідно до пункту 3.7 вказаної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Пунктом 4.5 Договору сторони обумовили, що в платіжних дорученнях покупець повинен обов`язково зазначити номер Договору, дату його підписання.

Водночас із наданих відповідачем копій платіжних доручень вбачається, що в останніх не міститься посилання саме на договір № 41FB417-1271-20 від 01.01.2021, як це визначено пунктом 4.5 Договору, натомість у цих платіжних дорученнях зазначено реквізити договору відмінні від тих, що вказані у договорі, правовідносини за яким склались між сторонами у даній справі.

Як свідчить зміст позовної заяви, платіж у сумі 20000,00 грн зараховано позивачем у якості погашення заборгованості за спірними поставками. При цьому матеріалах справи відсутні докази досягнення згоди між сторонами щодо зарахування позивачем платежу відповідача від 24.05.2021 на суму 49900,00 грн у якості оплати за переданий природний газ у спірний період з урахуванням того, що призначення платежу у платіжному дорученні № 325 не містить посилання саме на договір № 41FB417-1271-20 від 01.01.2021. Зміст відповіді позивача на відзив також не свідчить про визнання позивачем вказаної оплати в якості часткового погашення спірної заборгованості.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується часткова сплата відповідачем спірної заборгованості лише в розмірі 20000,00 грн, внаслідок чого заборгованість Гостомельської селищної ради перед ТОВ «Київоблгаз збут» за прийнятий у період з січня по березень 2021 року природний газ становить 139505,77 грн.

Водночас, за твердженнями позивача, останнім врахована переплата в розмірі 4245,63 грн, а також, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, яка долучена до позовної заяви, суму коштів у сумі 30977,69 грн перенесено з іншого договору та враховано в якості погашення заборгованості за договором № 41FB417-1271-20 від 01.01.2021, з огляду на що заборгованість Гостомельської селищної ради перед ТОВ «Київоблгаз збут» за поставлений природний газ у період з січня по березень 2021 року становить 104282,45 грн.

Доводи відповідача стосовно того, що до обсягу природного газу були включені об`єкти, які передані рішенням ради на баланс комунальних підприємств, комунальних некомерційних підприємств, бюджетних установ, організацій, закладів Гостомельської селищної ради, не приймаються судом до уваги, оскільки акти приймання-передачі природного газу за спірний період підписані споживачем без жодних зауважень щодо обсягу переданого газу.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи, що факт прийняття споживачем природного газу та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної оплати отриманого обсягу газу підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 104282,45 грн.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 2463,11 грн пені та 522,60 грн 3% річних, нарахованих від кожного акта окремо (з урахуванням часткової оплати та зарахування переплати) за загальний період з 11.02.2021 по 19.05.2021), а також 1901,67 грн інфляційних втрат, нарахованих від кожного акта окремо (з урахуванням часткової оплати та зарахування переплати) за загальний період з 11.02.2021 по 19.04.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно з положеннями ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6.2.1 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок позивача, з урахуванням умов Договору, встановлення факту прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, а також порядку розрахунків, погодженого сторонами, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 2463,11 грн пені, 522,60 грн 3% річних та 1901,67 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

При цьому відповідачем правильність розрахунків позивача не заперечено, власного контррозрахунку заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та втрат від інфляції не надано.

З огляду на викладене вище, а також те, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань судом встановлений і по суті останнім не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а отже з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 104282,45 грн заборгованості за спожитий природний газ, 2463,11 грн пені, 522,60 грн 3% річних та 1901,67 грн інфляційних втрат.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Також, відповідно до змісту викладених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10916,98 грн.

У позовній заяві зазначено, що позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10% від суми позову, а саме 10916,98 грн.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вже зазначалось, ТОВ «Київоблгаз збут» подано до суду заяву про надання доказів (в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України), у якій позивач заявив, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10% від суми позову будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

За таких обставин суд роз`яснює сторонам, що питання щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу буде вирішено судом за умови подання позивачем відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області (08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Свято-Покровська, буд. 125; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (04108, м. Київ, просп. Свободи, буд. 2Г, літ. А; ): 104282 (сто чотири тисячі двісті вісімдесят дві) грн 45 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 2463 (дві тисячі чотириста шістдесят три) грн 11 коп. пені, 522 (п`ятсот двадцять дві) грн 60 коп. 3% річних, 1901 (одну тисячу дев`ятсот одну) грн 67 коп. інфляційних втрат та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін