РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2021 року м. Чернігів справа № 927/473/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Селіван Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом фізичної особи - підприємця Шимка Юрія Миколайовича АДРЕСА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 )
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінстар-2017»
16032, с. Мамекине Новгород - Сіверського району Чернігівської області, вул. Центральна, 89
про стягнення 335 903 грн. 81 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Шимко Ю.М. (особисто)

від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні 27.07.2021, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2021 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця Шимка Юрія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінстар-2017» про стягнення 318 816,00 грн. збитків, завданих внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати робіт, виконаних згідно договору на виконання робіт від 01.10.2020, 13 567,85 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 3 519,96 грн. трьох процентів річних з простроченої суми.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати виконаних робіт.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2021:

позовну заяву фізичної особи - підприємця Шимка Юрія Миколайовича про стягнення 335 903 грн. 81 коп. залишено без руху;

зобов`язано фізичну особу - підприємця Шимка Юрія Миколайовича протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху подати до господарського суду разом із заявою про усунення недоліків докази надсилання копій позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві листом з описом вкладення (з урахуванням положень ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України);

роз`яснено фізичній особі - підприємцю Шимку Юрію Миколайовичу, що в разі неусунення всіх недоліків заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно засвідченого судом витягу з офіційного сайту Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, вказана вище ухвала суду від 17.05.2021 отримана позивачем 25.05.2021.

31 травня 2021 року, у встановлений судом процесуальний строк, позивачем до Господарського суду Чернігівської області разом із заявою про усунення недоліків подані докази надсилання копій позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві листом з описом вкладення (з урахуванням положень ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.06.2021:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 13 липня 2021 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2021 заяву позивача про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.07.2021:

закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 27 липня 2021 року;

викликано для участі в судовому засіданні представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінстар-2017» в якості відповідача з одночасним повідомленням останнього про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи.

Вказана вище ухвала суду від 13.07.2021 отримана відповідачем 16.07.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 919.

Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та на участь в призначених у справі судових засіданнях відповідач не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Шимко Юрій Миколайович зареєстрований в якості суб`єкта господарювання 23.07.1998, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000319.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінстар-2017» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 28.03.2017, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000602.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 - 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

01 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінстар-2017» (замовник) в особі Старченко Івана Володимировича та фізичною особою-підприємцем Шимком Юрієм Миколайовичем (Виконавець) був укладений договір на виконання робіт (надалі - Договір).

За умовами Договору (п. 1.1, 2.1, 2.2, 3.2, 8.1), його предметом є виконання робіт по збиранню урожаю зернових, технічних культур, трав, кукурудзи на зерно і силос на площах Замовника на основі впровадження прогресивних енергозберігаючих технологій та використання високопродуктивної техніки.

Виконавець зобов`язався, зокрема провести збирання врожаю зернових, технічних культур, трав, кукурудзи на зерно і силос у відповідності з аграрними вимогами на площах Замовника.

Замовник зобов`язався, зокрема в день закінчення Виконавцем робіт оформити акт виконаних робіт (додаток № 1) з зазначенням обсягів зерна, що належить Виконавцю за надані послуги.

Замовник одночасно з закінченням збиральних робіт, але не раніше 6 днів після підписання акту виконання робіт розраховується грошима або здає на хлібоприймальне підприємство на рахунок Виконавця зерно, що призначене для оплати вказаних робіт та пов`язаних з цим послуг, а також передає Виконавцю прибуткові квитанції (форма № 13) на прийняте зерно з відміткою «В рахунок оплати за послуги ________, видаткові та податкові накладні.»

Вартість послуг по даному договору 398 816,00 грн.

На виконання умов Договору, позивач виконав роботи по збиранню сої загальною вартістю 398 816,00 грн., що підтверджується складеними, підписаними та скріпленими печатками сторін актами здачі-прийняття виконаних робіт від 23.11.2020 та від 04.04.2021.

Відповідач частково розрахувався з позивачем, сплативши 26.10.2020 грошові кошти в сумі 80 000,00 грн., у зв`язку з чим сума заборгованості по оплаті виконаних робіт становить 318 816,00 грн.

Звертаючись з даним позовом, позивачем заборгованість відповідача по оплаті виконаних робіт визначена як збитки, завдані останнім внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань по оплаті виконаних робіт по збиранню врожаю; нормативно-правовим обґрунтуванням даного позову визначено, зокрема ст. 224 Господарського кодексу України.

В даному випадку суд вважає за необхідне вказати наступне:

у господарському процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в господарському процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більш того, виходячи з положень ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Тому, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (аналогічний висновок щодо обов`язку суду з надання правової кваліфікації відносин сторін викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 662/397/15-ц).

Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 916/556/19, від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що фактично між сторонами склались договірні правовідносини і суть підстав заявлених позовних вимог складають обставини невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті робіт, виконаних позивачем згідно договору на виконання робіт, укладеного між сторонами 01.10.2020.

Отже, в даному випадку йдеться про зобов`язання відповідача виконати обов`язок в натурі - сплатити позивачеві грошові кошти за виконані ним роботи. Разом з тим, невірне визначення позивачем правової підстави позову не є таким, що спричиняє негативні для нього наслідки, оскільки неправильна юридична інтерпретація фактів не може позбавити його в праві на судовий захист порушених прав та законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, позивач належним чином виконав свої зобов`язання шляхом виконання робіт.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати виконаних робіт належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 318 816,00 грн.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з того, що відповідач припустився прострочення виконання зобов`язання по оплаті виконаних робіт, з нього підлягає стягненню 13 567,85 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції за період з 01.12.2020 по 30.03.2021 та 3 519,96 грн. трьох процентів річних від простроченої суми за період з 29.11.2020 по 30.04.2021.

Оскільки відповідач своєчасно з позивачем не розрахувався, позивач правомірно звернувся з відповідною позовною заявою до суду.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даної позовної заяви позивачем було сплачено 5 038,56 грн судового збору, який покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 173 - 175, 193 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 205, 526, 530, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця Шимка Юрія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінстар-2017» про стягнення 335 903 грн. 81 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінстар-2017» (16032, с. Мамекине Новгород - Сіверського району Чернігівської області, вул. Центральна, 89; код 41241644) на користь фізичної особи - підприємця Шимка Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) 318 816 грн. 00 коп. заборгованості, 13 567 грн. 85 коп. нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 3 519 грн 96 коп. трьох процентів річних з простроченої суми та 5 038 грн 56 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано 30.07.2021.

Суддя А.С.Сидоренко