ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021м. ДніпроСправа № 904/1277/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є. розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр-т Яворницького, 38, ідентифікаційний код 02909938)

в інтересах держави

в особі позивача - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області(49006, м. Дніпро, вул. Філософська,39А; ідентифікаційний код 39835428)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МЕН"(49010, м. Дніпро, вул. Кишинівська, б.12; ідентифікаційний код 43060749)

третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Піщанська сільська рада (51283, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, буд.4; ідентифікаційний код 04338836)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний реєстратор виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Попов Олександр Олександрович (52433, селище Святовасилівка (Єлізарове) Солонянського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, 2)

про скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням речових прав та витребування земельної ділянки, площею 170,8482 га

Представники:

від прокуратури: Міщук Н.П. - прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури;

від позивача: представник не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від відповідача: представник не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від третьої особи-1: представник не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від третьої особи-2: не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

ПРОЦЕДУРА:

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх. №1229/21 від 18.02.2021р.) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МЕН" про:

- скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Мен» (код ЄДРПОУ 43060749), на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Попова О.О № 54664402 від 20.10.2020 з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Мен» (код ЄДРПОУ 43060749) на вказану земельну ділянку (номер запису про право 38741610).

- витребування із незаконного володіння та користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Мен» (код ЄДРПОУ 43060749, вул. Кишинівська, буд. 12, м. Дніпро, 49010) земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

- стягнення з відповідача у справі на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ р/р UА 0000291 код за ) сплаченого судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Піщанську сільську раду, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 25.03.2021 о 15:00год.

Третя особа у заяві (вх. №12465/21 від 12.03.2021) позов підтримує у повному обсязі та просить суд вирішити питання на власний розсуд згідно чинного законодавства та розглянути справу за відсутності представника Піщанської сільської ради.

Позивач у поясненнях (вх.№13577/21 від 18.03.2021) позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

У судове засідання 25.03.2021 з`явився представник прокурора, представники інших учасників судового процесу у судове засідання не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 було продовжено підготовче провадження до 24.05.2021 та відкладено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 28.04.2021 о 12:30 год.

Позивач у клопотанні (вх. №21228/21 від 27.04.2021) про відкладення розгляду справи просить відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку із знаходженням представника, який буде вести справу, на лікарняному та великою службовою навантаженістю на працюючих.

У судове засідання з`явився представник прокурора, представники інших учасників судового процесу у судове засідання не з`явилися.

Представник прокурора у судовому засіданні проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи не заперечував.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 було задоволено клопотання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про відкладення розгляду справи; відкладено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 20.05.2021 о 11:40 год.

У судове засідання 20.05.2021 представники учасників страви не з`явилися.

За приписами статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Державного реєстратора виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Попова Олександра Олександровича, яким було зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору від 03.01.2020 №25/03-01/20ДО оренди земельної ділянки, суд вважає за необхідне залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 було залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державного реєстратора виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Попова Олександра Олександровича (52433, селище Святовасилівка (Єлізарове) Солонянського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, 2), відкладено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 07.06.2021 о 16:00 год., зобов`язано прокурора надіслати третій особі до 24.05.2021 (включно) копію позовної заяви з додатками, докази надсилання надати до суду.

Прокурором клопотанням (вх. №25435/21 від 24.05.2021) про долучення доказів долучено до матеріалів справи докази направлення на адресу державного реєстратора виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Попова Олександра Олександровича копії позовної заяви з доданими до неї документами.

У зв`язку із терміновою відпусткою судді Загинайко Т.В. судове засідання, призначене на 07.06.2021, не відбулося, про що було повідомлено учасників справи листом від 01.06.2021 №904/1277/21/29210/21.

Після усунення обставин, які перешкоджали проведенню підготовчого провадження, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2021 було призначено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 23.06.2021р. о 11:00 год.

У судове засідання 23.06.2021 з`явився представник прокурора, представники інших учасників судового процесу у судове засідання не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 07.07.2021р. о 11:00 год.

У судове засідання 07.07.2021 з`явився представник прокурора, представники інших учасників судового процесу у судове засідання не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 відкладено розгляд справи по суті (загальне позовне провадження) на 21.07.2021 о 11:30 год.

У судове засідання 21.07.2021 з`явився представник прокурора, представники інших учасників судового процесу у судове засідання не з`явилися.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 21.07.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Справу розглянуто відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Як вбачається, 15.10.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Поповим О.О. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Агро-Мен», ідентифікаційний код 43060749, зареєстровано право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, що розташована на території Орлівщинської сільської ради Новомосковського району.

Підставою реєстрації права оренди на зазначену земельну ділянку вказано договір від 03.01.2020 №25/03-01/20ДО оренди земельної ділянки (надалі - Договір), у якому орендодавцем зазначено - Головне управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (позивач у справі) в особі начальника відділу у Новомосковському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області Омельницької О.Д., а орендарем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Мен», відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту біля території Орлівщинської сільської ради Новомовковського району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 0:01:116:0058.

Відповідно до пункту 2.1 Договору в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності за цільовим призначенням товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 170,8482 га, яка розташована за межами населеного пункту біля території Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області,

Договір укладено на строк 10 років (пункт 3.1. Договору).

За пунктом 3.2. Договору право оренди земельної ділянки виникає у орендаря з моменту державної реєстрації цього права відповідно до законодавства.

Як вбачається у преамбулі Договору зазначено Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ("Орендодавець") в особі начальника відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - Омельницької Олесі Дмитрівни, яка діє на підставі довіреності від 25.02.2019 №13-1-0.23-996/11-19.

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 02.02.2021 № 10-4-0.61-800/2-21(а.с.19-20), довіреність № 13-1-0,25-006/11-19 від 25.02.2019 на укладання договору оренди спірної земельної ділянки на ім`я заступника начальника відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОмельницькоїО.Д., не видавалась.

У письмових поясненнях Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (вх№13577/21 від 18.03.2021) зазначено, що: - договір оренди земельної ділянки від імені Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не оформлявся, підписом не засвідчувався, акт приймання передачі земельної ділянки не підписувався; - дії з боку Головного управіяння Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо реєстрації прав власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:116:0058, за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - не учинялись.

Отже, зазначене свідчить про відсутність у поданому для державної реєстрації договорі оренди земельної ділянки № 25/03-01/20ДО від 03.01.2020, укладеному, начебто, між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі начальника відділу у Новомосковському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області Омельницької О.Д., та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Мен», статусу документа, достатнього для здійснення державної реєстрації права користування.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

За змістом статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (частина 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державним реєстратором є нотаріус.

За частиною першою статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина 2 статті 18 цього Закону).

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зміст цієї правової норми свідчить про те, що допускаються такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому, ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Так, відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Доказів того, що відповідач звертався з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення для надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, дозволу на розроблення такого проекту землеустрою матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що відповідачу розроблялася проектна документація щодо відведення спірної земельної ділянки в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, що погоджувався проект землеустрою, що приймалося рішення відповідного органу щодо передачі у користування відповідачу спірної земельної ділянки та підписувався Акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду.

Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (частина 1 статті 407 Цивільного кодексу України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

Істотні умови договору оренди визначені частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі".

Так, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

У разі ж, якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, в наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін ( частина 4 статті 202 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 Цивільного кодексу України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

Таким чином, суд вважає, що зазначений вище Договір від 03.01.2020 №25/03-01/20ДО оренди земельної ділянки між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро- Мен" не укладався.

Підстави для державної реєстрації права оренди у відповідача були відсутні.

За таких обставин, вимога прокурора про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Мен" на вказану земельну ділянку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги п про витребування із незаконного володіння

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, юридичні факти.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (частини 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина 1 статті 387 Цивільного кодексу України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина 1 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння (пункт 2 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина 1 статті 1213 Цивільного кодексу України).

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що договір №25/03-01/20ДО від 03.01.2020 оренди земельної ділянки між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі начальника відділу у Новомосковському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області Омельницької О.Д., та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Мен», не було укладено.

У пункті 7.27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц зазначено, що зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Доказів повернення спірної земельної ділянки відповідачем матеріали справи не містять. А тому вимога прокурора про витребування із незаконного володіння та користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Мен» земельною ділянкою, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо представництва прокуратурою інтересів держави у суді

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку (неофіційний переклад): "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рн/99 під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Необхідність захисту інтересів держави полягає у забезпеченні відновлення економічних та майнових інтересів держави щодо спірної земельної ділянки у судовому порядку, забезпечення раціонального використання землі.

Судом враховано, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Проте, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №906/506/18, від 11.04.2019 у справі №904/583/18, від 13.02.2019 у справі №914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.

Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично, надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але, якщо у відповіді зазначеного органу на звернення прокурора, такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд проголосив, що засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Зокрема, така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 904/9169/17.

Прокурор посилається, серед іншого, на статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", а також зазначає, що вже самого факту бездіяльності Держгеокадастру для втручання прокурора є достатньо.

Наявність у позивача повноважень у сфері земельних правовідносин та прав для їх захисту, які за обставинами справи ним не здійснюються, прокурор обґрунтовує підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України та частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне здійснення захисту інтересів держави Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, який не вжив заходів до повернення спірної земельної ділянки у судовому порядку.

На підтвердження прокурор надав належним чином засвідчені докази надсилання ним на адресу позивача у справі запиту від 21.01.2021 №15/1-101вих-21 про надання інформації щодо власника спірної земельної ділянки, передачі її у користування та вжитих позивачем заходів до її повернення із незаконного володіння, користування суб`єктів господарювання.

Проте, згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.02.2021 №10-4-0.61-834/2-21 заходів, направлених на скасування незаконних записів у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та витребування спірної земельної ділянки із незаконного володіння, ним не вживалось.

Листом від 09.02.2021 №15/1-255вих21 прокурором повідомлено Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про прийняте рішення про представництво інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про витребування від відповідача у цій справі спірної земельної ділянки (а.с. 36-37).

Отже, при зверненні з даним позовом прокурором дотримано норми статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", визначено уповноважений орган та належним чином обґрунтувано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок, у тому числі, бездіяльності позивача.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 6 810 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр-т Яворницького, 38, ідентифікаційний код 02909938) в інтересах держави в особі позивача - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (49006, м. Дніпро, вул. Філософська,39А; ідентифікаційний код 39835428) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МЕН" (49010, м. Дніпро, вул. Кишинівська, б.12; ідентифікаційний код 43060749), третя особа-1, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Піщанська сільська рада (51283, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, буд.4; ідентифікаційний код 04338836), третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний реєстратор виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Попов Олександр Олександрович (52433, селище Святовасилівка (Єлізарове) Солонянського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, 2) про скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням речових прав та витребування земельної ділянки, площею 170,8482 га - задовольнити.

2. Скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району (51283, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, буд.4; ідентифікаційний код 04338836), проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Мен (49010, м. Дніпро, вул. Кишинівська, б.12; ідентифікаційний код 43060749) на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Попова О.О № 54664402 від 20.10.2020 з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Мен (49010, м. Дніпро, вул. Кишинівська, б.12; ідентифікаційний код 43060749) на вказану земельну ділянку (номер запису про право 38741610).

3. Витребувати із незаконного володіння та користування у Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Мен (49010, м. Дніпро, вул. Кишинівська, б.12; ідентифікаційний код 43060749) земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 170,8482 га, кадастровий номер :01:116:0058, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (51283, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, буд.4; ідентифікаційний код 04338836), державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (49006, м. Дніпро, вул. Філософська,39А; ідентифікаційний код 39835428).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Мен (49010, м. Дніпро, вул. Кишинівська, б.12; ідентифікаційний код 43060749) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ р/р UА 0000291 код за ) 6 810 (шість тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Видати накази.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

"02" серпня 2021 року