РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2021Справа № 910/4944/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко - Легких Г. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи №910/4944/21

За позовом Управління освіти, культури, молоді та спорту Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (вул. Центральна, буд. 70, смт Степанівка, Сумський район, Сумська область, 42305)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Профт Буд Сістем" (вул. М. Шепелєва, буд. 6, офіс 105, м. Київ 61, 03061)

Про стягнення 341 100, 74 грн збитків

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Управління освіти, культури, молоді та спорту Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профт Буд Сістем" про стягнення 341100,74 грн збитків.

Позовні вимоги мотивовані порушенням з боку відповідача його зобов`язань за договором про надання послуг з відповідального зберігання № 278 від 26.12.2019, в частині збереження майна вартістю 341100,74 грн переданого на зберігання. У зв`язку із викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі вартості майна, переданого на зберігання, в зв`язку з його втратою відповідачем. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

02.04.2021 Суд залишив позовну заяву без руху, надав позивачу п`яти денний строк для усунення недоліків з моменту отримання ухвали, шляхом:

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням правильного найменування суду;

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням місцезнаходження відповідача відповідно до інформації з ЄДР;

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів (опис вкладення, накладну на відправку та фіскальний (розрахунковий) чек);

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї всіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оформлених відповідно до ст. 91 ГПК України.

19.04.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 02.04.2021 разом з виправленою позовною заявою.

26.04.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, у зв`язку з неправильно обраним позивачем способом захисту. Одночасно відповідач клопотав про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та про надання додаткового строку для подання зустрічної позовної заяви.

25.05.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою залишив без задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Профт Буд Сістем" про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні та про встановлення додаткового строку для подання зустрічної позовної заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

26.12.2019 між Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Степанівської селищної ради (надалі - поклажодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профт Буд Сістем» (надалі - зберігач, відповідач) укладено Договір №278 про надання послуг з відповідального зберігання (надалі - Договір), згідно умов п. 1.1. якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності поклажодавця (далі - товар).

Згідно п. 1.2. Договору, товаром є:

№ п/пНайменуванняКількістьОдиниця виміруЦіна без ПДВСума без ПДВ
1. Двері металеві металопластиковім2532450,00129850,00
2. Газоблокм3791560,00123240,00
3. Перемички 2ПБ10-1пшт1137,64137,64
4. Перемички 2ПБ13-1пшт38142,605418,80
5. Перемички 2ПБ16-2пшт11187,302060,30
6. Перемички 2ПБ17-2пшт4208,34833,36
7. Перемички 2ПБ22-3пшт22284,006248
8. Перемички 2ПБ25-3пшт1292,40292,40
9. Перемички 3ПБ13-37пшт3342,98731,94
10. Перемички 3ПБ16-37пшт13312,504062,50
11. Перемички 3ПБ18-37пшт2307,34614,68
12. Перемички 5ПБ25-37пшт10947,909479,00
13. Перемички 5ПБ10-37пшт11282,001282,00
Разом 284 250, 62
Сума ПДВ56 850, 12
Усього з ПДВ341 100, 74

Серед іншого сторони домовились про наступне:

Пункт 1.3. Договору - зберігач здійснює відповідальне зберігання товару за наступною адресою: 40007, Сумська обл., м. Суми, Зарічний район, 3-й Парковий проїзд, буд. 8.

Пункт 1.4. Договору - зберігання за цим Договором є безоплатним.

Підпункт 2.1.5. пункту 2.1. Договору - зберігач зобов`язаний у випадку припинення дії цього Договору за вимогою поклажодавця повернути останньому весь товар зі зберігання.

Пункт 4.1. Договору - сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором у розмірі завданих збитків.

Підпункт 1) пункту 4.2. Договору - зберігач зобов`язаний відшкодувати поклажодавцю товару, прийнятого на відповідальне зберігання, збитки, у разі втрати (нестачі) товару - в розмірі вартості втраченого товару або товару, якого не вистачає.

Речення перше та третє пункту 4.3. Договору - у випадку виявлення факту втрати (нестачі) товару уповноважені представники сторін складають Акт. Вартість втраченого товару буде встановлюватись за вартістю переданого на зберігання товару згідно актів приймання-передачі.

Пункт 5.1. Договору - сторони звільняються від відповідальності, якщо доведуть, що порушення умов Договору відбулось внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор).

Пункт 7.1. Договору - договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31 травня 2020, але у всякому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Актом №2 передачі-приймання матеріалдьних цінностей від 26.12.2019 позивач передав відповідачеві, а останній прийняв товар передбачений і п. 1.2. Договору.

Позивач, листом від 27.05.2021 за вих. №01-15/179 повідомив відповідача про відсутність намірів укладання Договору зберігання на новий строк та просив після спливу строку дії Договору 30.05.2020 - повернути матеріальні цінності, які були передані на зберігання.

В свою чергу, відповідач, у відповіді від 29.05.2020 за вих. №53/1/30 на лист позивача від 27.05.2021 пропонував продовжити строк дії договору зберігання, оскільки останньому доведеться витратити значні кошти на транспортування переданого обладнання.

Позивач вказує, що переданий товар на зберігання повинен був зберігатись за адресою 40007, Сумська обл., м. Суми, Зарічний район, 3-й Парковий проїзд, буд. 8 (п. 1.3. Договору). Однак, 12.06.2020 уповноваженими особами позивача у складі сформованої Наказом №69-ОД від 11.06.2020 комісії, було встановлено, що за обумовленою сторонами адресою складське приміщення відсутнє. Крім того, позивач стверджує, що за вказаною адресою знаходиться будівля, власником якої є ТОВ «Інвест-G».

У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до ТОВ «Інвест-G» з листом від 22.06.2020 за вих. №01-15/214 з питанням щодо укладення між товариством та відповідачем договору оренди приміщення за адресою 40007, Сумська обл., м. Суми, Зарічний район, 3-й Парковий проїзд, буд. 8.

ТОВ «Інвест-G» у відповіді від 24.06.2020 №14 на лист №01-15/214 повідомило про те, що товариство не укладало договори оренди приміщення з ТОВ «Профт Буд Сістем».

За таких обставин, позивач вважає, що відповідач не забезпечив належним чином схоронність переданого на зберігання товару, чим завдав позивачеві збитків, а відтак повинен їх відшкодувати у розмірі вартості втраченого товару, що становить 341100, 74 грн.

2. Предмет позову.

Предметом позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі вартості втраченого майна переданого на зберігання, що становить 341 100, 74 грн.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) Між сторонами укладено Договір зберігання;

(2) Позивач передав відповідачеві на відповідальне зберігання матеріальні цінності вартістю 341 100, 74 грн, про що сторони підписали Акти передачі-приймання матеріальних цінностей;

(3) Позивач повідомив відповідача про відсутність намірів укладення договору на новий строку та просив повернути матеріальні цінності після спливу строку дії Договору 30.05.2020;

(4) Відповідач матеріальні цінності не повернув, просив продовжити строк Договору зберігання;

(5) Уповноваженими особами позивача 12.06.2020 було виявлено відсутність складського приміщення за адресою зберігання, що зазначена в п. 1.3. Договору, крім того, відповідач не укладав жодних договорів оренди приміщень за такою адресою, а відтак переданий товар на зберігання відсутній;

(6) Відповідач допустив не збереження переданого на зберігання майна, чим завдав позивачеві збитки у розмірі втраченого майна, що становить 341100, 74 грн.

4. Заперечення відповідача щодо позовних вимог.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог у своєму відзиві, що надійшов до суду 20.05.2021, зазначив, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, оскільки, останній повинен витребувати у відповідача матеріальні цінності, передані на зберігання, а не стягувати збитки.

5. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо настання відповідальності відповідача у розмірі завданих збитків, що становлять вартість втраченого товару.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи мало місце передання позивачем відповідачеві та прийняття останнім на відповідальне зберігання товар у розмірі 341100, 74 грн;

- у випадку, якщо факт передання товару на зберігання у відповідному розмірі підтверджений - чи мала місце вимога позивача до відповідача з повернення товару переданого на зберігання;

- у випадку, якщо обов`язок відповідача з повернення товару позивачеві настав - чи був такий товар повернутий;

- чи підтверджено завдання діями відповідача позивачеві збитків у розмірі вартості втраченого товару та доведено наявність таких збитків, їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому ГПК України.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Наявним в матеріалах справи Актом №2 передачі-приймання матеріальних цінностей від 26.12.2019 встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання матеріальні цінності (товар) вартістю 341 100, 74 грн та в кількості згідно таблиці, що наведена вище та міститься в п.1.2. Договору.

Крім того, в п. 1 Акту №2 зазначено, що товар придбано за рахунок коштів, що перерахував позивач у вигляді авансу. Означений Акт сторони підписали, як підрядник (відповідач) та замовник (позивач).

Матеріалами справи, в тому числі, підтверджений факт укладення між сторонами Договору підряду №222 від 29.10.2019, згідно якого позивач перерахував відповідачеві (підряднику) аванс згідно Договору підряду у розмірі 372 818, 70 грн (платіжне доручення №1 від 31.10.2019).

Видатковими накладними №5/12 від 26.12.2019, №59/12/1 від 24.12.2019 та №60/12/1 від 24.12.2019 підтверджується факт купівлі відповідачем товару, що узгоджується з переліком товару переданого на відповідальне зберігання згідно Договору №278 від 26.12.2019 та наведений в п. 1.2. цього Договору.

Відтак, суд дійшов висновку, що товар, який був переданий на зберігання відповідачеві, був придбаний останнім за кошти, що перераховувались позивачем в якості авансу за роботи згідно Договору підряду №222. Сторони при цьому, стверджують, що Договір підряду №222 був в односторонньому порядку розірваний позивачем (замовником робіт).

Натомість, предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань зі зберігання товару, що стало причиною втрати товару, зокрема, його фактичної відсутністю за адресою зберігання в м. Суми.

У відповідності до ч. 1 ст. 948 ЦК України поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Умовами Договору, сторони передбачили, що зберігач на вимогу поклажодавця зобов`язаний повернути товар зі зберігання у випадку припинення дії цього Договору (підпункт 2.1.5. пункту 2.1. Договору).

Так, матеріалами справи підтверджено, що між сторонами було листування з приводу повернення товару, у зв`язку з закінчення строку дії Договору.

Зокрема, як встановлено судом вище Договір між сторонами укладався до 30.05.2020 (п.7.1. Договору). Листом від 27.05.2020 позивач вимагав повернути переданий на відповідальне зберігання товар, у зв`язку із закінченням строку дії Договору та відсутністю у позивача намірів укладати такий договір на новий строк.

Однак, у відповіді від 29.05.2020 на лист позивача, відповідач запропонував продовжити строк дії договору, попри те, що як за умовами Договору, так із приписів законодавства слідує, що у випадку послуг зі зберігання, передана на зберігання річ беззаперечно повинна бути повернута поклажодавцеві на його вимогу.

Крім того, на необхідність повернення товару вказує і відповідач у своєму відзиві, зазначивши при цьому, що позивачу при обранні способу захисту слід було звернутись саме з такою вимогою. Суд звертає увагу відповідача, що ч. 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відтак, відповідач, в будь-якому разі мав можливість та і повинен був добровільно повернути товар переданий на зберігання (тим паче якщо проти повернення він не заперечує), а не вказувати на необхідність обрання іншого способу захисту позивачеві.

Умовами Договору, сторони передбачили відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у розмірі збитків (п. 4.1. Договору).

Матеріали справи містять Акт від 12.06.2020, що складений членами та головою комісії позивача, яка сформована наказом від 11.06.2020 №69-ОД про те, що комісія, прибувши 22.06.2020 о 11:00 для перевірки наявності матеріальних цінностей, що передані на відповідальне зберігання відповідачу за адресою місця зберігання товару в м. Суми, що вказана в п. 1.3. Договору, з`ясували, що за вказаною адресою складське приміщення відсутнє.

При цьому, відповідач в своєму відзиві жодним чином не заперечив вказані твердження позивача, доказів на підтвердження наявності матеріальних цінностей за вказаною адресою не надав, як і не надав доказів повернення товару позивачеві в добровільному порядку, так само не довів суду обставин того, що втрата товару відбулась не з його вини.

Згідно ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Згідно приписів ч. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Вартість майна, переданого відповідачеві на зберігання, підтверджується актами приймання-передачі, підписаними між сторонами договору.

Вказана норма узгоджується з досягнутими домовленостями сторін, зокрема пунктом 4.2. Договору. Згідно п. 1.2. Договору та Акту №2 передачі-приймання матеріальних цінностей, позивач передав відповідачеві товар загальною вартістю 341 100, 74 грн.

Згідно ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію такого стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

У зв`язку з вище означеним, суд вважає, що сукупність наявних в матеріалах справи доказів та відсутність жодних інших заперечень відповідача, з більшою вірогідністю підтверджують факт втрати переданих на зберігання матеріальних цінностей.

З огляду на таке, суд вважає, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків у розмірі вартості втраченого майна наявні всі необхідні умови такої відповідальності. Зокрема, доведена протиправна поведінка боржника, що полягає у неналежному виконанні ним зобов`язання, доведений факт наявності самих збитків (відсутності товару у позивача), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та наявністю збитків (саме неналежне виконання умов договору спричинило втрату майна) та вина боржника, яка останнім не спростована.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі вартості втраченого майна, що становить 341 100, 74 грн.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 ст. 129 ГПК судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі суд покладає судовий збір за подання позову на відповідача.

На підставі вище викладеного суд, керуючись 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Управління освіти, культури, молоді та спорту Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профт Буд Сістем" про стягнення 341 100, 74 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профт Буд Сістем" (вул. М. Шепелєва, буд. 6, офіс 105, м. Київ 61, 03061; ідентифікаційний код: 41376218) на користь Управління освіти, культури, молоді та спорту Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (вул. Центральна, буд. 70, смт Степанівка, Сумський район, Сумська область, 42305; ідентифікаційний код: 41852055) 341 100 (триста сорок одну тисячу сто) грн 00 коп. збитків, а також 5 116 (п`ять тисяч сто шістнадцять) грн 52 (п`ятдесят дві) коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких