Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/473/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Андрійчук О., за участю секретаря судового засідання Рижого Б, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Антимонопольного комітету України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг"

про стягнення 13 800 000,00 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Прохоров Є., виписка з ЄДРЮОФОПГФ,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" про стягнення 6 900 000,00 грн штрафу та 6 900 000,00 грн пені за прострочення терміну сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного рішенням адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 19.07.2019 № 52-р/тк.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, 19.07.2019 рішенням позивача відповідача визнано винним у вчиненні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладено на останнього штрафи у розмірі 3 600 000,00 грн та 3 000 000,00 грн. Відповідач, не погодившись із рішенням позивача, оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.09.2020, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 та постановою Касаційного господарського суду від 29.04.2021, у задоволенні позову відповідача відмовлено. Зважаючи, що відповідач штрафів у встановлені строки не сплатив, позивач звернувся до суду з позовом про його стягнення, а також про стягнення пені за несвоєчасну сплату штрафів в загальному розмірі 6 900 000,00 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 16, 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

02.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким поряд зі штрафом позивач просить суд стягнути пеню в розмірі 6 900 000,00 грн, однак із розрахунком пені відповідач не погоджується, вважає його таким, що суперечить положенням ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки період з 13.11.2019 по 29.04.2021 не може бути включений до періоду для нарахування пені в цілому, адже в цей період здійснювався розгляд справи про визнання недійсними та скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 52-р/тк від 19.07.2019 у справі № 03-1/04-18 про порушення законодавства по захист економічної конкуренції та накладення штрафу. Отже, за твердженням відповідача, кількість днів, які можна включити для нарахування пені, становить 25 днів. Окрім того, відповідач повідомляє, що на розгляді Господарського суду міста Києва (суддя Зеленіна Н.) перебували справи № 910/15371/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Декор" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення № 52-р/тк від 19.07.2019; та № 910/16271/19 за позовом Приватної виробничо-комерційної фірми "Фіалка" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення № 52-р/тк від 19.07.2019, які об`єднанні в одне провадження, справі присвоєно № 910/15371/19, у вказаній справі призначено судову експертизу, рішення у ній не ухвалене. Зважаючи на процедуру судового оскарження рішення позивача, останнє в силу вимог ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є зупиненим, а відтак позов пред`явлено передчасно, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 05.07.2021.

18.06.2021 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, яка задоволена ухвалою суду від 22.06.2021.

02.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, заяви про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

05.07.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засіданні у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 05.07.2021 підготовче засіданні відкладено на 19.07.2021.

Ухвалою суду від 19.07.2021 у задоволенні клопотань відповідача про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі відмовлено, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 02.08.2021.

21.07.2021 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка задоволена ухвалою суду від 21.07.2021.

02.08.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засіданні у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, вважає за необхідне зазначити таке.

Коло представників в господарському судовому процесі не обмежене нормами чинного законодавства і представництво юридичних осіб забезпечується згідно із ГПК України - через самопредставництво (ч. 3 ст. 56 ГПК України) або через представника (ч. 1 ст. 58 ГПК України). Неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Суд нагадує, що ст. 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України"). Згідно з матеріалами справи, провадження у справі відкрите 14.06.2021, розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження, у справі проведено 3 судових засідань, відповідачу забезпечене право на відзив, яким він скористався, явка сторін не визнавалася обов`язковою. Тобто відповідач мав достатньо часу для ефективного представлення своєї справи в суді, а тому розгляд справи може здійснюватися без участі представника відповідача за наявними матеріалами. Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Зважаючи на викладене, суд підстави для задоволення клопотання відповідача відсутні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

19.07.2019 Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 52-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким, зокрема визнано, що Приватна виробничо-комерційна фірма «Фіалка», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудреммонтаж інжиніринг» та Товариство з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ-ДЕКОР» вчинили порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів «Реконструкція очисних споруд продуктивністю 1500 м3 /добу в м. Березне Рівненської області», проведених Департаментом з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації за допомогою системи електронних закупівель «Prozorro» (ідентифікатор закупівлі UA-2016-09-13-000136-a) (п. 1 рішення).

За порушення, зазначене в п. 1 резолютивної частини цього рішення, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудреммонтаж інжиніринг» штраф у розмірі 3 900 000,00 грн.

Відповідно до п. 5 рішення визнано, що Приватна виробничо-комерційна фірма «Фіалка», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудреммонтаж інжиніринг», Товариство з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ-ДЕКОР» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Елікон» вчинили порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів «Добудова незавершеного будівництва приміщення на вул. Драгоманова, 7 в м. Рівному під Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому, Управління капітального будівництва Виконавчого комітету Рівненської міської ради за допомогою системи електронних закупівель «Prozorro» (ідентифікатор закупівлі UA-2016- 09-19-000989-с).

За порушення, зазначене в п. 5 резолютивної частини цього рішення, відповідно до абз. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудреммонтаж інжиніринг» штраф у розмірі 3 000 000,00 грн.

Копія рішення надіслана позивачем 14.08.2019 із супровідним листом № 143/29/01-10341 від 13.08.2019 та отримана відповідачем 19.09.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 941.

Отже, за твердженням позивача, строк для оплати штрафів закінчився 19.11.2019.

Відповідач, не погодившись із рішенням позивача, звернувся до Господарського суду м. Києва із позовом про визнання недійсними та скасування п. 1, 3, 5 та 7, що містяться в резолютивній частині рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 52-р/тк від 19.07.2019 у справі № 03-1/04-18 про порушення законодавства по захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" та додані до неї документи повернуто.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/16137/19 скасовано. Матеріали справи № 910/16137/19 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/16137/19 від 21.01.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/16137/19 від 03.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/16137/19 від 24.09.2020 у задоволенні позову відповідача відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/16137/19 від 20.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" на рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/16137/19 від 24.09.2020.

Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/16137/19 від 17.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" залишено без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Ухвалою Касаційного господарського суду у справі № 910/16137/19 від 19.03.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" на рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021.

Постановою Касаційного господарського суду у справі № 910/16137/19 від 29.04.2021 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг", касаційну скаргу товариства залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 - без змін.

За таких обставин рішення позивача є законним та обов`язковим до виконання, заразом станом на дату звернення до суду з цим позовом відповідач накладених на нього штрафів не сплатив, у зв`язку з чим позивач за періоди з 25.09.2020 по 19.11.2020, з 18.02.2021 по 18.03.2021 та з 30.04.2021 по 24.05.2021 здійснив нарахування пені на суму 11 385 000,00 грн, частину з якої в розмірі 6 900 000,00 грн (що не перевищує розміру штрафу), просить стягнути у судовому порядку.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, стягненням штрафів за таке порушення, а також пені у зв`язку з прострочення сплати штрафів, регулювання яких здійснюється Законами України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції", ГК України тощо.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, в тому числі, адміністративно-господарський штраф (ч. 1 ст. 239 ГК України).

У ч. 1 ст. 241 ГК України вказано, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі, про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Приписами ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначено Законом України "Про захист економічної конкуренції".

За змістом ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, у тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до ст. 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених ч. 4 цієї статті (ч. 1 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

За ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Судом із фактичних обставин справи установлено, що рішення позивача про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції прийняте 19.07.2019, направлене відповідачу 14.08.2019, отримане останнім - 19.09.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України може бути оскаржене до господарського суду в двомісячний строк з дня його одержання.

Згідно з ч. 3, 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, рішення позивача у судовому порядку не скасовано (рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/16137/19 від 24.09.2020, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 та постановою Касаційного господарського суду від 29.04.2021, у задоволенні позову відповідача відмовлено).

У матеріалах справи докази сплати відповідачем штрафів відсутні, отже, вимога позивача про стягнення штрафів в розмірі 6 900 000,00 грн є обґрунтовано та такою, що підлягає до задоволення.

Частинами 5, 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" врегульовано, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

У застосуванні приписів ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що названий Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування). Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/20661/16, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані територіальним відділенням АМК на підставі Закону та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.

Водночас нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.

Окрім того, абз. 3 - 5 ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18).

Здійснивши перерахунок пені за періоди з за періоди з 25.09.2020 по 19.11.2020, з 18.02.2021 по 18.03.2021 та з 30.04.2021 по 24.05.2021 (з урахуванням часу, на який нарахування пені зупинялося), суд установив, що її розмір становить 11 385 000,00 грн (розрахунок додається), а з врахуванням вимог ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", до задоволення підлягає пеня в розмірі 6 900 000,00 грн, тобто у заявленій сумі.

Згідно зі ст. 29 БК України та ч. 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суми стягнутих штрафів та пені перераховуються до загального фонду Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106.

Переліком кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Про деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету», передбачено, що контролюючими органами справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», є органи Державної податкової служби України.

Щодо заперечень відповідача про те, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/15371/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Декор" та Приватної виробничо-комерційної фірми "Фіалка" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення № 52-р/тк від 19.07.2019, провадження у якій зупинено до проведення судової експертизи, у зв`язку з чим, на думку відповідача, рішення позивача є зупиненим, а відтак звернення останнього у цій справі є передчасним, а тому у задоволенні позову слід відмовити, то суд зазначає таке.

Як зазначалося, відповідач скористався своїм правом на оскарження рішення позивача, звернувшись до Господарського суду м. Києва із позовом про визнання недійсними та скасування п. 1, 3, 5 та 7, що містяться в резолютивній частині рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 52-р/тк від 19.07.2019 у справі № 03-1/04-18 про порушення законодавства по захист економічної конкуренції та накладення штрафу. Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/16137/19 від 24.09.2020, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 та постановою Касаційного господарського суду від 29.04.2021, у задоволенні позову відповідача відмовлено.

У силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Желтяков проти України», «Христов проти України»).

Стосовно оскарження рішення позивача іншими особами, які не є учасниками цього провадження, то звернення суб`єкта господарювання до господарського суду з позовом щодо визнання недійсним рішення органу АМК, яким притягнуто до відповідальності більше ніж одного суб`єкта господарювання, не є перешкодою для стягнення таким органом штрафу та пені з іншого суб`єкта господарювання, з огляду на те, що рішення органу АМК у частині, яка стосується цього суб`єкта, є чинним, проте ним у добровільному порядку не виконане, а пеня, як і штраф, має індивідуальний характер (вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у справі № 927/914/18 від 24.12.2019).

Щодо зупинення виконання рішення позивача, то суд уважає за необхідне зазначити, що положеннями ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції" не передбачено переривання чи зупинення двомісячного строку, відведеного для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням позивача, а передбачено переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням зазначеного рішення до господарського суду (аналогічний висновок викладений у постановах Вищий господарський суд України від 13.09.2013 у справі № 917/257/13-г, від 07.12.2016 у справі № 910/11441/16).

Отже, порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу до закінчення визначеного ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячного строку для сплати штрафу не впливає на перебіг та закінчення цього строку, в тому числі не перериває, не зупиняє й не продовжує його.

За змістом ч. 1 і 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, щодо якої здійснено розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, має право оскаржити рішення органів Комітету повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення; порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органів Антимонопольного комітету України, прийнятого згідно з ч. 1 ст. 48 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення Комітету на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення господарського суду.

За змістом вказаної норми, в ній йдеться саме про зупинення виконання рішення органу Комітету, що не має жодного стосунку до припинення чи зупинення нарахування пені, про які йдеться в ч. 5 ст. 56 згаданого Закону.

Нарахування і стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції", здійснюється не на підставі і не на виконання рішення позивача, а безпосередньо на підставі зазначеної норми Закону (ч. 5 ст. 56) у зв`язку з простроченням сплати штрафу. Тому наведене положення ч. 4 ст. 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції" у правовідносинах, пов`язаних із стягненням пені, не застосовується (аналогічний висновок викладений у постановах Вищого господарського суду України від 10.03.2009 у справі № 48/313, від 07.12.2016 у справі № 910/11441/16, від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18).

За таких обставин суд відхиляє заперечення відповідача як необґрунтовані.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення прав та законних інтересів позивача, а, отже, про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 207 000,00 грн.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, відтак судовий збір в розмірі 207 000,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" про стягнення 13 800 000,00 грн задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" (вул. Князя Володимира, 112-М, м. Рівне, 33009, ідентифікаційний код 35776584) 6 900 000,00 грн штрафів та 6 900 000,00 грн пені, які зарахувати в дохід загального фонду Державного бюджету України отримувач: ГУК у м. Києві/Солом`янський район, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), № рахунку (IBAN) UA0026010, код класифікації доходів бюджету - 21081100.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" (вул. Князя Володимира, 112-М, м. Рівне, 33009, ідентифікаційний код 35776584) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липівського,45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 00032767) (отримувач: Антимонопольного комітету України, , банк: Державна казначейська служба України, рахунок UA0001719) 207 000,00 грн судового збору.

Позивач: Антимонопольний комітет України (вул. Митрополита Василя Липівського,45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 00032767).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" (вул. Князя Володимира, 112-М, м. Рівне, 33009, ідентифікаційний код 35776584).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 02.08.2021.

Суддя О. Андрійчук