ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року Справа № 925/830/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ, м. Дніпро

до приватного акціонерного товариства УМАНЬФЕРММАШ,

м. Умань, Черкаської області

про стягнення 54 614 грн. 24 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю ТАКТ до приватного акціонерного товариства УМАНЬФЕРММАШ про стягнення з відповідача 54 614 грн. 24 коп., а саме: 10 236 грн. 93 коп. пені, 35 303 грн. 29 коп. 36% річних та 9 074 грн. 02 коп. інфляційних втрат, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки товару №3705-Т від 01 червня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 02 липня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору поставки товару №3705-Т від 01 червня 2020 року поставив відповідачу товар на умовах визначених цим договором, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати придбаного товару відповідач порушив.

Судом встановлено, що 01 червня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю ТАКТ (постачальник) та приватним акціонерним товариством УМАНЬФЕРММАШ (покупець) було укладено договір поставки товару №3705-Т.

Постачальник зобов`язався передати у власність покупця металопрокат в асортименті, а покупець своєчасно прийняти цей товар за сплачувати його вартість на умовах визначених цим договором (п. 1.1. договору).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1.2. вищевказаного договору визначено, що найменування, асортимент, номенклатура в межах асортименту, вага (кількість) товару, що підлягає постачанню, ціна за одиницю товару, коди ТНЗЕД, тощо узгоджуються (зазначаються) сторонами в специфікаціях до цього договору.

Відповідно до п.4.1 договору товар поставляється на умовах FСА - франко-перевізник, склад постачальника:

- м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 98а, вул. Курсантська, 1Р, вул. Курсантська, 1Д;

- м. Харків, пр. Московський, 301, згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, якщо інше не узгоджено специфікацією.

Таким чином суд погоджується з доводами позивача, що поставка товару залежала від своєчасного подання покупцем (відповідачем) належного (придатного для перевезення вантажу) транспортного засобу.

Допускається толеранс поставки (граничне допустиме відхилення) за кількістю товару +/-10% в межах кожної номенклатури товару, згідно специфікації (п. 4.2. договору).

22 вересня 2020 року сторонами було узгоджено специфікацію №7 щодо поставки металопрокату, строком оплати - протягом 30 календарних днів з дати поставки товару (100% оплата).

Виставлено рахунок на оплату товару за №СФ-007469 від 22 вересня 2020 року.

На виконання специфікації позивачем згідно видаткової накладної № РН-006387 від 23 вересня 2020 року здійснено поставку товару (металопрокат) на суму 4 087 грн. 20 коп.

Товар передано перевізнику (представнику відповідача) згідно листа відповідача №117/с від 22 вересня 2020 року на підставі транспортної накладної №005054808, водію передано рахунок-фактуру №СФ-007469/РН-006387 від 23 вересня 2020 року.

24 вересня 2020 року сторонами було узгоджено специфікацію №8 щодо поставки металопрокату, строком оплати - протягом 30 календарних днів з дати поставки товару (100% оплата).

Виставлено рахунок на оплату товару №СФ-007562 від 24 вересня 2020 року.

На виконання специфікації позивачем згідно видаткової накладної № РН-006543 від 29 вересня 2020 року здійснено поставку товару на суму 154 335 грн. 35 коп.

Товар передано перевізнику (представнику відповідача) відповідно до ТТН №4314 від 29 вересня 2020 року згідно довіреності відповідача №442 від 25 вересня 2020 року на підставі транспортної накладної № 005054808, водію передано рахунок-фактура № СФ-007562/РН-006543 від 29 вересня 2020 року.

22 жовтня 2020 року сторонами було узгоджено специфікацію №10 щодо поставки металопрокату в асортименті вартістю 118 971 грн. 70 коп., строком оплати протягом 30 календарних днів з дати поставки товару (100% оплата).

Виставлено рахунок на оплату товару №СФ-008311 від 22 жовтня 2020 року.

На виконання вказаної специфікації позивач згідно видаткової накладної №РН-007187 від 26 жовтня 2020 року здійснив поставку товару на суму 119 742 грн. 67 коп., про що було складено рахунок-фактура №СФ-008311/ РН-007187 від 26 жовтня 2020 року.

Товар прийнято представником відповідача (перевізником) згідно ТТН №4756 від 26 жовтня 2020 року (довіреність №513 від 23 жовтня 2020 року).

Відповідач грошові зобов`язання виконував несвоєчасно.

Борг за видатковою накладною №РН-007187 від 26 жовтня 2020 року в розмірі 119 742 грн. 67 коп. погашено відповідачем платіжним дорученням № 172 від 03 березня 2021 року з урахуванням призначення платежу згідно листа відповідача №45/С від 03 березня 2021 року.

Борг за видатковою накладною №РН-006387 від 23 вересня 2020 року на суму 4 087 грн. 20 коп. погашено платіжним дорученням №720 від 16 квітня 2021 року на суму 20 000 грн. 00 коп. з урахуванням призначення платежу згідно листа відповідача від 16 квітня 2021 року №73/С.

Решта суми коштів в розмірі 15 912 грн. 80 коп. (20 000,00 грн. 4 087,20 грн.) позивач зарахував в оплату товару поставлений за видатковою накладною №РН-006543 від 29 вересня 2020 року на суму 154 335 грн. 35 коп.

Відповідачем своєчасно було сплачено частину боргу в розмірі 50 000 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення №26040 від 06 жовтня 2020 року.

Також відповідачем було сплачено згідно платіжних доручень

- №862 від 22 квітня 2021 року на суму 20 000 грн. 00 коп.;

- №876 від 23 квітня 2021 року на суму 30 000 грн. 00 коп.;

- №889 від 26 квітня 2021 року на суму 30 000 грн. 00 коп.

Разом відповідачем сплачено в рахунок погашення боргу за цією видатковою накладною 145 912 грн. 80 коп.

Залишок боргу за цією видатковою накладною в розмірі 8 422 грн. 55 коп. сплачено відповідачем за рахунок коштів отриманих позивачем згідно наступного платіжного доручення №922 від 27 квітня 2021 року на суму 25 000 грн. 00 коп. з урахуванням листа відповідача від 28 квітня 2021 року №80/С.

Позивач зазначив, що решта коштів в сумі 16 577 грн. 45 коп. отриманих позивачем згідно платіжного доручення №922 від 27 квітня 2021 року на суму 25 000 грн. 00 коп. відповідно до листа відповідача від 28 квітня 2021 року № 80/С було зараховано позивачем в рахунок погашення боргу за іншим рахунком на оплату №СФ-007724 від 30 вересня 2020 року, який отримав відповідач для оплати товару за іншою видатковою накладною №РН-006817 від 12 жовтня 2020 року на суму 39 192 грн. 00 коп. щодо якої позовні вимоги за цим позовом не заявлено.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем отриманого товару, позивачем заявлено до стягнення пеню, 36% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, оплата здійснюється протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, відповідач повинен був розрахуватися за отриманий товар згідно видаткової накладної від 23 вересня 2020 року 23 жовтня 2020 року, згідно видаткової накладної від 29 вересня 2020 року 29 жовтня 2020 року та згідно видаткової накладної від 26 жовтня 2020 року 25 листопада 2020 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору поставки, розрахунку з позивачем за поставлений товар.

Пунктом 3.7. договору визначено, що наслідком порушення з боку покупця строку оплати за товар є сплата боржником на користь постачальника 36% річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін користування чужими грошовими коштами може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством, а саме частиною другою статті 625 ЦК України.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, тому підстави для застосування аналогії закону відсутні.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено вимогу про стягнення 35 303 грн. 29 коп. 36% річних та 9 074 грн. 02 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 8.2. договору у разі прострочення покупцем граничного строку (терміну) оплати товару встановленого цим договором покупець сплачує постачальнику неустойку, розмір якої дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ, яка діяла в період прострочення, від своєчасно несплаченої суми, за кожний день прострочення.

Пунктом 8.6. договору сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за договором припиняється через 365 календарних днів після останнього дня, коли зобов`язання мало бути виконано належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частина 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції.

Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки сторонами було визначено інший період нарахування штрафних санкцій, то нарахування пені понад строки визначені ч. 6 ст. 232 ГК України не суперечить вимогам чинного законодавства.

З урахування вимог п. 8.2 умов та п. 8.6 договору позивачем заявлено також вимогу про стягнення 10 236 грн. 93 коп. пені.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 36% річних, пені та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3. судом встановлено, що позивачем невірно нараховано річні на борг в розмірі 88 422 грн. 55 коп. за поставлений товар згідно видаткової накладної від 29 вересня 2020 року за період з 16 квітня 2021 року по 21 квітня 2021 року, оскільки позивачем помилково вказано в розрахунку 16 лютого 2021 року, замість 16 квітня 2021 року.

За вказаний період сума річних становить 523 грн. 27 коп.

Також за період з 23 квітня 2021 року по 25 квітня 2021 року на суму у розмірі 38 442 грн. 55 коп. розмір 36% річних складає 113 грн. 69 коп. Позивачем у вказаному періоді також допущено помилку щодо кінцевої дати нарахування, замість 25 квітня 2021 року було вказано 26 квітня 2021 року,

Крім того позивачем невірно нараховано пеню за поставлений товар 26 жовтня 2020 року.

Так, за період з 26 листопада 2020 року по 02 березня 2021 року розмір пені нарахований на суму боргу 119 742 грн. 67 коп. складає 3 812 грн. 51 коп.

Решта розрахунку пені та 36% річних є вірним.

Інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по лютий 2021 року на суму боргу 119 742 грн. 67 коп. нараховано позивачем в меншому розмірі.

Водночас інфляційні за період з грудня 2020 року по березень 2021 року на суму боргу 104 335 грн. 35 коп. нараховано позивачем невірно, оскільки розмір інфляційних втрат за вказаний період становить 5 205 грн. 07 коп.

Відповідач не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню.

Таким чином, з урахування вищенаведених розрахунків з відповідача підлягає стягненню 10 230 грн. 80 коп. пені, 30 119 грн. 94 коп. 36% річних та 9 072 грн. 76 коп. інфляційних втрат, а в решті інфляційних, річних та пені слід відмовити у зв`язку з безпідставним нарахуванням.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства УМАНЬФЕРММАШ, вул. Енергетична, 21, м. Умань, Черкаської області, ідентифікаційний код 05765888 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ, вул. Героїв Крут, 16-а, м. Дніпро, ідентифікаційний код 21858879 10 230 грн. 80 коп. пені, 30 119 грн. 94 коп. 36% річних, 9 072 грн. 76 коп. інфляційних втрат та 2 054 грн. 35 коп. судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 30 липня 2021 року.

Суддя А.В.Васянович