УХВАЛА

м. Київ

04.08.2021Справа № 910/12981/20
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К"

про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К"

до: 1. Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель"

2. Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної

власності"

3. Державної митної служби України

про визнання недійсним патенту України на винахід та зобов`язання вчинити дії

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Вовчик О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" до Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Державної митної служби України про: визнання повністю недійсним патенту України на винахід №60285 "Кабель силовий", виданий Державною службою інтелектуальної власності 10.12.2008 року, власником якого є Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель"; зобов`язання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України стосовно визнання недійсним патенту України на винахід №60285 "Кабель силовий", власником якого є Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність"; зобов`язання Державну митну службу України виключити з Митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону - винахід "Кабель силовий", за патентом №60285 від 10.12.2008 року, власником якого є Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" (порядковий номер у митному реєстрі ОПІВ № 1537).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що патент України №60285 від 10.12.2008 на винахід "Кабель силовий" має бути визнаний недійсним в судовому порядку, з огляду на його невідповідність умовам патентоздатності, зокрема, відсутня ознака новизни та винахідницького рівня.

14.07.2021 через відділ діловодства суду від ТОВ "ТФ-К" надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони Державній митній службі України та її структурним підрозділам (територіальним органам) здійснювати призупинення митного оформлення товарів "Кабель силовий", виробником якого є Компанія TELE-FONIKA KABLE S.A. та імпортером/одержувачем Товариство з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" з підстав зареєстрованого в Митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, патенту України №60285 від 10.12.2008 на винахід "Кабель силовий".

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ТОВ "ТФ-К" протягом довгого часу здійснювало поставку "Кабеля силового", виробником якого є TELE-FONIKA KABLE S.A. (Польша). Як стверджує позивача, у зв`язку із необґрунтованим призупиненням митного оформлення товарів, імпортером яких є ТОВ "ТФ-К" (за заявами ПрАТ "Завод Південкабель"), позивач зазнає збитків. Позивач вважає, що існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову з метою недопущення понесення позивачем збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 призначено розгляд заяви про забезпечення позову на 28.07.2021.

Протокольною ухвалою суду від 28.07.2021 задоволено клопотання ПАТ "Завод Південкабель" та оголошено перерву у судовому засіданні до 04.08.2021.

У судовому засіданні 04.08.2021 представники ТОВ "ТФ-К" підтримали заяву про забезпечення позову та просили її задовольнити.

Представник ПрАТ "Завод Південкабель" заперечував проти задоволення заяви, просив відмовити у її задоволенні.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Забезпечення позову може мати місце за наявності хоча б однієї з умов: невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Виходячи з системного тлумачення положень процесуального закону, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне тільки через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, наприклад, реалізація прав інтелектуальної власності чи підготовчі дії до їх реалізації, видача ліцензій на використання торговельної марки, тощо

Суд зазначає, що заявником до заяви про забезпечення позовну не надано доказів на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідачів у разі задоволення позовних вимог, ухиляння відповідачів від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не додано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, оскільки саме лише припущення заявника про можливе призупинення митного оформлення імпортованого позивачем товару, що впливає на господарську діяльність позивача, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Посилання позивача на вчинення відповідачем дій щодо подання заяв про забезпечення позову, в яких ТОВ "ТФ-К" є заінтересованою стороною не свідчить про вчинення умисних дій ПАТ "Південкабель" щодо зупинення господарської діяльності позивача.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вказані матеріали не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову із врахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" про забезпечення позову від 14.07.2021 у справі №910/12981/20 - відмовити повністю.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 06.08.2021.

Суддя Н.І. Зеленіна