ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

10.08.2021 м.Дніпро Справа № 908/483/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колег суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "ММК" на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.07.2020, ухвалене суддею Гороховим І.С. (м. Запоріжжя) повний текст якого підписаний 13.07.2020, у справі №908/483/20

за позовом Заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, м. Запоріжжя

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя

відповідача-2: Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, Запорізька область, Приазовський район, с. Олесандрівка

про визнання наказу незаконним та скасування в частині, витребування земельної ділянки площею 18,2228 га із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.07.2020 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.06.2019 № 8-770/15-19-СГ в частині передачі Олександрівській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0004 площею 18,2228 га.

Витребувано з чужого незаконного володіння Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, реєстраційний номер 45, кадастровий номер :06:001:0004, площею 18,2228 га, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області у власність Держави Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь прокуратури Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова 29а; ідентифікаційний код юридичної особи 02909973, розрахунковий рахунок № UA0000271, код класифікації видатків бюджету - 2800, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, ) кошти, витрачені у 2020 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави на подачу вказаного позову в розмірі 2102 грн.

Стягнуто з Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області на користь прокуратури Запорізької області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова 29а; ідентифікаційний код юридичної особи 02909973, розрахунковий рахунок № UA0000271, код класифікації видатків бюджету - 2800, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, ) кошти, витрачені у 2020 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави на подачу вказаного позову в розмірі 2102,00 грн

Не погодившись з прийнятим рішенням, 18.06.2021 Фермерське господарство (далі - ФГ) "ММК", як особа, що не брала участі у справі, але рішення господарського суду може вплинути на її права та обов"язки подало апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та в задоволенні позову відмовити.

Одночасно скаржником заявлені клопотання про залучення ФГ"ММК" до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів та про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження йдеться про те, що ФГ "ММК" не було залучено до участі у розгляді справи №908/483/20 в першій інстанції, а тому про існування оскаржуваного рішення суду, яким вирішено питання про його права, інтереси та обов"язки не знало, про оскаржуване рішення господарству стало відомо з реєстру судових рішень 18.06.2021 після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, тому двадцятиденний строк на подання апеляційної скарги пропущено ним з поважних причин.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.07.2021 справа передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідача), суддів Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

На підставі розпорядження керівника апарату від 09.07.2021 у зв`язку з відпусткою судді-доповідача Іванова О.Г. (для вирішення питання щодо відкриття / відмови у відкритті апеляційного провадження або залишення апеляційної скарги без руху) проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л., суддів - Дарміна М.О., Антоніка С.Г..

Перевіривши матеріали апеляційної скарги апеляційний господарський суд дійшов висновку, що підстави, вказані скаржником для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не є поважними, оскільки скаржником не наведено наявності об"єктивних та непереборних обставин, що унеможливили вчасне подання скарги.

Зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.12.2020 ОСОБА_1 до Центрального апеляційного господарського суду подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.07.2020 у справі №908/483/20, в якій він просив вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові. Одночасно скаржником було заявлено клопотання про відновлення строку для подання апеляційної скарги, в якому йшлося про те, що останній участі у справі не брав, про рішення суду дізнався 04.12.2020 із Єдиного державного реєстру судових рішень після отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкту нерухомого майна. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків. У зв"зку з неусуненням недоліків апеляційної скарги ухвалою апеляційного суду від 01.03.2021 вказану скаргу повернуто скаржнику з підстав, передбачених ч.4 ст.174, ч.6 ст.260 Господарського процесуального кодексу України.

В подальшому ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові. Одночасно скаржником також було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2021 вказану апеляційну скаргу залишено без руху та, в подальшому, ухвалою апеляційного суду від 28.05.2021, у зв"язку з невиправленням скаржником недоліків апеляційної скарги, у відкритті провадження за цією скаргою відмовлено з посиланням на те, що доводи, покладені ОСОБА_1 в обґрунтування обставин щодо пропуску ним строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Також, як встановлено судом апеляційної інстанції 16.06.2021 апеляційну скаргу на рішення господарського суду від 03.07.2020 у даній справі подано ФГ "ММК". Вказану апеляційну скаргу підписано головою ФГ "ММК" Мохнатко С.О.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є керівником фермерського господарства.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 , який є керівником ФГ "ММК" вперше звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду у даній справі 04.12.2020, тому щонайменше з цієї дати фермерському господарству було відомо про наявність цього рішення, у зв"язку з чим, посилання скаржника на те, що про оскаржуване рішення йому стало відомо лише 18.06.2021 після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи наведене, судом причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, вказані у клопотанні, не визнані поважними, а інших обставин, які можуть свідчити про поважність причин пропуску процесуального строку ФГ "ММК" не наведено, доказів в обґрунтування цих обставин не надано.

Згідно статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 3). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу (частина 4).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури, який подавав позов в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, 25.06.2021 в порядку ч.2 ст.262 ГПК України подав до суду апеляційної інстанції заперечення проти відкриття провадження у справі, в яких зазначив, що постановою Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 325/798/17 задоволено позов прокуратури Запорізької області, пред`явлений в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_1 , визнано незаконними та скасовані накази ГУ Держземагентства у Запорізькій області щодо передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 18,2228 га з кадастровим номером :06:001:0004, визнано недійсним договір оренди землі від 31.03.2015 та зобов`язано останнього повернути державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації зазначену земельну ділянку.

При розгляді справи Верховним Судом установлено, що спірна земельна ділянка розташована на території Олександрівської сільської ради Приазовського району за межами населеного пункту, перебуває у межах прибережної захисної смуги Азовського моря на відстані 102 метрів від урізу води та відноситься до земель водного фонду державної форми власності, розпорядником якої є Запорізька обласна державна адміністрація.

На виконання вказаного судового рішення речове право оренди зазначеної земельної ділянки за ОСОБА_1 скасовано 26.02.2020, що підтверджується доданою до заперечень Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (аркуш 8).

У подальшому у зв`язку тим, що спірну земельну ділянку наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.06.2019 № 8-770/15-19-СГ передано у власність Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області прокуратурою Запорізької області пред`явлено позов про витребування вказаної земельної ділянки із чужого незаконного володіння Відповідача-2 у цій справі.

Позов у даній справі пред`явлено до суду без залучення ОСОБА_1 у якості третьої особи, та в процесі останній до розгляду справи судом не залучався, оскільки постановою Верховного Суду від 18.12.2019 у справі 325/798/17 визнано недійсним договір оренди землі від 31.03.2015, який підтверджував його речове право на спірне майно, та скасування державної реєстрації права на нього останнього проведено 26.02.2020.

Рішенням господарського суду у цій справі позовні вимоги задоволено; визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.06.2019 № 8-770/15-19-СГ в частині передачі Олександрівській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0004 площею 18,2228 га; витребувано з чужого незаконного володіння Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області спірну земельну ділянку у власність Держави Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації. На виконання цього рішення суду право власності держави зареєстровано 03.09.2020.

Оскаржуючи рішення господарського суду, в обґрунтування поважності підстав пропуску строку на його оскарження, апелянт зазначає, що про наявність останнього дізнався 18.06.2021 з Єдиного державного реєстру судових рішень після отримання інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, згідно з даними Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи та керівником підприємства - ФГ "ММК" (апелянта) є ОСОБА_1 , який двічі намагався оскаржити в апеляційному порядку судове рішення від 03.07.2020 у даній справі (ухвалою від 01.03.2021 його апеляційну скаргу повернуто без розгляду, а ухвалою від 28.05.2021 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його скаргою). Таким чином, апелянт не міг бути не обізнаним про наявність рішення господарського суду від 03.07.2020.

Крім того, прокурор зауважує, що в обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що 11.12.2018 між ОСОБА_1 та ФГ "ММК" укладено договір суборенди земельної ділянки на підставі якого суборендар продовжував користуватися спірною земельною ділянкою на час винесення рішення господарського суду Запорізької області від 03.07.2020. Таким чином, оскаржуване рішення впливає на права та обов`язки фермерського господарства, що дає останньому можливість оскаржити судове рішення в апеляційному порядку.

Разом з тим, такі доводи є хибними оскільки згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. З урахуванням зазначеного договір суборенди припиняється одночасно з припиненням договору оренди, незалежно від підстав його припинення. Дія договору суборенди поза межами договору оренди суперечить природі договору суборенди.

Таким чином, у зв`язку з визнанням недійсним договору оренди спірної земельної ділянки, переданої в суборенду за договором суборенди, зобов`язання сторін за наведеними правочинами є припиненими (аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 325/798/17).

Таким чином, апелянт на час звернення прокурора до суду, ухвалення у ньому рішення та його виконання не мав речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0004, у зв`язку з чим доводи апелянта щодо вирішення оскаржуваним судовим рішенням питання про його речові права без його залучення є безпідставними.

Також прокурор звертає увагу, що з вересня по грудень 2020 року інформація про реєстрацію за Запорізькою обласною державною адміністрацією на підставі оскаржуваного рішення суду містилась в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджує сам апелянт відповідною інформацією із наведеного реєстру.

Прокурор наголошує, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Відповідно до інформації, наявної у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржуване рішення господарського суду Запорізької області оприлюднено у реєстрі 15.07.2020. Вказане рішення та всі ухвали суду у цій справі, починаючи з ухвали від 28.02.2020, яку оприлюднено 02.03.2020, містять інформацію щодо кадастрового номеру земельної ділянки, її площі та місця розташування. Наведене, на думку прокурора, свідчить про те, що ФГ "ММК", окрім іншого, мало змогу через Єдиний державний реєстр судових рішень з 02.03.2020 дізнатись про розгляд судом зазначеної справи та постановлених у ній процесуальних рішень, спрямувати відповідну заяву щодо вступу у зазначену справу та у встановлені процесуальним законом строки оскаржити прийняте у ній рішення.

Звертає увагу суду, що скаржник не проявив особистої старанності при захисті власних інтересів та прийнятті рішення про ініціювання процедури апеляційного оскарження у справі, а відтак, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Звертає особливу увагу на те, що, оскільки ОСОБА_1 є засновником ФГ "ММК", то у діях останнього містяться ознаки зловживання своїми процесуальними правами.

29.07.2021 (згідно дати на поштовій накладній на конверті) засобами поштового зв"язку, скаржником подано до апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну квитанцію від 29.07.2021 про доплату судового збору до встановленого розміру, а також нове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якому останній просить визнати поважними причини пропуску строку.

В обґрунтування інших підстав для поновлення строку скаржник, зокрема, зазначив, що ототожнення судом фізичної особи з юридичною особою безпідставне, оскільки з точки зору Цивільного кодексу України фізична і юридична особа, керівником якої є фізична особа, є різними суб"єктами цивільних правовідносин і між ними можуть виникати окремі самостійні цивільні правовідносини. Вважає, що аналогічним чином вказане питання відображено у ст.4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні" де зазначено, що відповідно до принципу автономності підприємства кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, тобто особисте майно та зобов"язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності. Посилається на норми ст.237, 238 ЦК України в частині представництва.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Розглянувши клопотання апелянта із зазначенням інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний господарський суд визнає підстави, зазначені скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, неповажними, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

В частині 1 статті 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (ст.24 ЦК України).

За приписами ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно з частинами 1-2 ст.81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом (ч.1 ст.83 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині (ч.1 ст.91 ЦК України).

Згідно з частинами 1-3 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з частинами 1-2, 4 ст.1 Закону України "Про фермерські господарства" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до частин 1-3 ст.3 Закону України "Про фермерські господарства" головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України.

З урахуванням доводів апелянта, наведених у новому клопотанні, та наведених норм права, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча фізичні і юридичні особи цивільним законодавством розділяються, в той же час, в даному випадку фізична особа ОСОБА_1 , одночасно є не пересічною фізичною особою, а також безпосереднім керівником юридичної особи (апелянта) ФГ "ММК". Відтак, оскільки фізична особа ОСОБА_1 про оскаржуване рішення дізналась ще у грудні 2020 року і скористалось правом подати апеляційну скаргу, то, відповідно, Фермерське господарство в особі його керівника (фізичної особи) ОСОБА_1 не могло не дізнатись про прийняте судом першої інстанції оскаржуване рішення також у грудні 2020 року і скористатись правом одночасно подати апеляційну скаргу, тому доводи апелянта про те, що ФГ "ММК" довідалось про оскаржуване рішення з Реєстру речових прав 18.06.2021 є суб"єктивною підставою, оскільки звернення до Реєстру за відповідною інформаційною довідкою (витягом) залежало виключно від суб"єктивної волі скаржника і могло відбутись в будь-який для нього сприятливий момент.

З урахуванням норм процесуального права щодо самопредставництва юридичної особи та положень цивільного законодавства про юридичну особу і її керівника не приймаються посилання апелянта на ст.ст.237, 238 ЦК України (щодо представництва за довіреністю).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в обґрунтування інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження скаржником не зазначено обставин, які можуть бути віднесені судом до особливих чи непереборних обставин, що зумовили значний пропуск встановленого строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, не вбачається, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, залежали лише від волевиявлення скаржника, таким чином, мали суб`єктивний характер, відтак не визнаються судом поважними.

А тому, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що клопотання ФГ "ММК" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду не підлягає задоволенню, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

09.08.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/483/20 з метою дотримання строку на вчинення певної процесуальної дії відкриття/відмови у відкритті провадження у справі, у зв"язку з відпусткою судді Антоніка С.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021, справу №908/483/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Дармін М.О.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 260, пунктом 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "ММК" на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.07.2020 у справі №908/483/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 04.01.2021, апеляційна скарга №б/н від 18.06.2021 з додатками на 56 аркушах (в тому числі платіжна квитанція №48047 від 18.06.2021 про сплату судового збору) апелянту поштою не надсилається, знаходитиметься у Центральному апеляційному господарському суді та апелянт матиме можливість отримати її в суді апеляційної інстанції нарочно.

Повідомити апелянта про постановлену ухвалу шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Центрального апеляційного господарського суду (через не зазначення інших засобів зв"язку).

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна