ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. Справа№ 910/2656/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Владимиренко С.В.

Кропивної Л.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №910/2656/21 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

про стягнення 23 245,12 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення 23 245,12 грн, з яких 23 018,09 грн. страхового відшкодування, 181,62 грн пені, 45,41 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №910/2656/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог, встановивши відсутність порушеного права позивача. За висновком суду, відповідачем не було порушено строк для виплати страхового відшкодування станом на дату звернення позивачем із даним позовом до суду, такий строк спливає лише 29.04.2021, що унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування у сумі 23 018,09 грн як суми основного боргу. Відповідно, за висновком суду не підлягають задоволенню і похідні від основної, вимоги про стягнення з відповідача 181,62 грн. - пені та 45,41 грн. - 3% річних.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №910/2656/21 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та покласти судові витрати на відповідача.

В обгрунтування вимог за апеляційною скаргою, ТДВ «Експрес Страхування» вказує на неправильне застосування судом норми абзацу 5 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом також неправильно застосовано абзац 1 пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як і залишено поза увагою правову позицію Верховного суду, висловлену у постанові від 12.02.2021 у справі №910/6313/20, Великої палати Верховного суду,висловлену у постанові від 11.12.2019 у справі 465/4287/15, щодо гарантованої законом можливості отримання страхового відшкодування не тільки особисто, а й шляхом звернення до суду поза межами встановленої законом процедури здійснення страхового відшкодування.

Одночасно в апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, оскільки судове рішення у справі прийнято 22.04.2021 без виклику (повідомлення) учасників справи. Повний текст апелянт отримав поштою 06.05.2021. У якості доказу до апеляційної скарги додано копію конверта, яким було надіслано судове рішення.

19.05.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №910/2656/21. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

До Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив ПАТ «СК «Еталон», у якому відповідач повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Також заперечує проти задоволення вимог позивача про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу, з огляду на відсутність доказів, які б підтверджувала надання такої допомоги адвокатом.

Розпорядженням в. о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пономаренка Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.07.2021 у справі №910/2656/21, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пономаренка Є.Ю., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 прийнято апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №910/2656/21 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Владимиренко С.В.

Частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Одночасно, згідно з частиною четвертою статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з таким.

Як убачається із матеріалів справи, 16.12.2019 між ТДВ «Експрес Страхування» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник, вигодонабувач) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 209.19.2504745 «Програма Преміум», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі строком дії договору з 03.01.2020 по 02.01.2021.

Як встановлено судом першої інстанції та підтвердилось під час апеляційного перегляду справи, 07.06.2020 о 11 год. 55 хв., у м. Києві по вул. Михайла Максимовича, 28 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Унаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2020 у справі №752/11623/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Власник автомобіля «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порядку пункту 10.1.4 договору звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу шляхом перерахування його на рахунок станції технічного обслуговування.

Протоколом огляду транспортного засобу від 25.08.2020 визначено характер, перелік пошкоджень транспортного засобу «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в ДТП 07.06.2020. Висновком про вартість відновлювального ремонту від 27.01.2021 визначено вартість такого ремонту у розмірі 23018,09 грн.

Згідно з рахунком-фактурою від 05.08.2020 № , складеним ТОВ «Автоцентр на Харківському», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 23018,09 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем було складено страхові акти №3.20.1583-1 від 05.08.2020 та №3.20.1583-2 від 06.08.2020, згідно яких подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування загалом в розмірі 23 018,09 грн.

Кошти в розмірі 23 018,09 грн перераховано позивачем згідно платіжних доручень № ЦО04113 від 05.08.2020 та №ЦО04164 від 07.08.2020 на рахунок ТОВ «Автоцентр на Харківському», яке здійснювало відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_2 - власника транспортного засобу марки Chevrolet, державний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки KIA, державний номер НОМЕР_1 , застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/002345425.

Відповідно до умов договору (полісу) №АО/002345425 страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки Chevrolet, державний номер НОМЕР_2 .

Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначено в розмірі 130 000,00 грн., розмір франшизи встановлено в розмірі 0,00 грн.

Предметом спору у даній справі є вимога Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення 23 245,12 грн, з яких 23 018,09 грн. страхового відшкодування, а також нарахованих у зв`язку із простроченням виконання такого зобов`язання 181,62 грн пені, та 45,41 грн 3% річних.

Відмовляючи у позові суд констатував передчасність звернення позивача до суду, з огляду на встановлену судом обставину надіслання відповідачу заяви № 6071/07-3.20.1583 про виплату страхового відшкодування 15.10.2020 (отримана відповідачем 26.10.2020), тобто з порушенням на 95 днів визначеного статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку на звернення. Судом зауважено, що відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний був здійснити виплату позивачу страхового відшкодування до 29 квітня 2021 року (90 днів з дня отримання заяви + 95 днів збільшення строку), в той час як із позовом ТДВ «Експрес Страхування» звернулось 19.02.2021.

Колегія судді не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Ця норма кореспондується зі статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як уже зазначалося, позивачем, як страховиком, була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 23018,09 грн шляхом перерахування його суми на рахунок СТО - ТОВ «Автоцентр на Харківському», що підтверджується платіжними дорученнями № ЦО04113 від 05.08.2020 та №ЦО04164 від 07.08.2020.

Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України закріплено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

У силу частини 2 наведеної норми кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», з якою кореспондується стаття 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За загальним правилом, закріпленим частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Така особа відповідно до приписів статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Як уже зазначалося, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 власника транспортного засобу Chevrolet, державний номер НОМЕР_2 , якого визнаного винним у ДТП, на момент його скоєння була застрахована відповідачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/002345425, то відповідно до наведених положень Закону, обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу, покладається на відповідача.

Процедура здійснення страхового відшкодування регламентована нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Так, відповідно до п. 35.1 ст. 35 названого Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Водночас стаття 37 зазначеного Закону містить вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. У силу пп. 37.1.4 п. 37.1 вказаної норми підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки вказані у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки є присічними і поновленню не підлягають, тому з їх спливом у страховика виникає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Так, з системного аналізу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них обумовлена статтею 35 сказаного Закону, тобто шляхом звернення потерпілого до страховика з відповідною заявою про таке відшкодування. Другий спосіб надає можливість потерпілому звернутися безпосередньо до суду з позовом до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення судом відповідного рішення. Вказане випливає зі змісту п. 36.1 ст. 36 названого Закону, згідно з яким рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається страховиком, у тому числі, на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Отже, визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страховика з заявою про здійснення страхового відшкодування не є досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а становить собою позасудову процедуру здійснення страхового відшкодування, яка не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Переглядаючи спір, колегія суддів зауважує, що держава може стимулювати до вирішення правових спорів у межах відповідних позасудових процедур, утім їх використання є правом, а не обов`язком особи, а відтак не повинно позбавляти її можливості на судовий захист права, яке є порушеним уже в силу самого факту заподіяння шкоди дорожньо-транспортною пригодою.

Дійсно, як встановлено судом, позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 15.10.2020. Відсутність будь-якого реагування з боку відповідача мала наслідком звернення за відшкодуванням шкоди безпосередньо до Господарського суду міста Києва 19.02.2021, в межах строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто мало місце обрання іншого із можливих альтернативних способів захисту, що відповідно до приписів чинного законодавства є правомірним.

З огляду на вищевикладене, а також виходячи з загального принципу недопустимості формального підходу у вирішенні питання про здійснення чи нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій над їх змістом і наслідками, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права та необґрунтовано відмовив у позові про стягнення страхового відшкодування лише з тих підстав, що встановлений статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» граничний строк прийняття страховиком рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування не настав.

Тим більше, що як убачається із відзиву на позов (арк. 66-67) відповідач позов не визнав. Так, він не погоджується саме із сумою страхового відшкодування, наголошуючи на неврахуванні під час визначення кінцевої суми коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, а не вказує на відсутність правових підстав для його виплати позивачу. Станом на момент звернення позивача до суду із апеляційною скаргою (13.05.2021), ПрАТ «СК «Еталон» так і не здійснило страхового відшкодування ТДВ «Експрес Страхування».

Стосовно суми страхового відшкодування, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як уже зазначалося, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/002345425 ліміт відповідальності по майну становить 130 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

У силу статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Також згідно п/п «б», п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року підставою для нарахування зносу є відновлення ремонтом складових частин кузова, кабіни або рами.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика).

Згідно з пунктом 2.4. Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Також згідно з пунктом 3.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

Відповідно до пункту 8.3. Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що автомобіль KIA, державний номер НОМЕР_1 2018 року випуску.

Відповідачем надано інформацію, яка міститься в конфігурації «AudaHistory» щодо заміни у автомобілі, державний номер НОМЕР_1 , бамперів, ліхтарів та накладок. Наведене, на думку відповідача є підставою для застосування коефіцієнту зносу.

З аналізу положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ) апеляційний суд дійшов висновку, що бампер, підсилювач бампера, накладки бампера, ліхтар не є складовими частинами кузова, кабіни, рами, а є окремими складниками, відтак судом першої оцінки мотивовано відхилено посилання відповідача на обов`язковість застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Інших доказів того, що автомобіль KIA, державний номер НОМЕР_1 , експлуатувався в інтенсивному режимі, відновлювався ремонтом, мав корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформацій, експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), матеріали справи не містять.

А тому, суд першої інстанції мотивовано зауважив, що розмір коефіцієнта фізичного зносу автомобіля KIA, державний номер НОМЕР_1 2018 року випуску становить 0.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту становить 23 018,09 грн.

За таких обставин, оскільки, матеріалами справи підтверджується заподіяння шкоди транспортному засобу KIA, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок неправомірних дій водія автомобіля марки Chevrolet, державний номер НОМЕР_2 , вартість ремонту підтверджена належними доказами, як і здійснення позивачем страхової виплати, враховуючи, що цивільно-правова відповідальністю автомобіля марки Chevrolet, державний номер НОМЕР_2 була застрахована у відповідача, то вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 23 018,09 грн. є обґрунтованими, а відтак, підлягають стягненню.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 181,62 грн. - пені та 45,41 грн. - 3% річних, нарахованих за період часу з 26.01.2021 по 18.02.2021.

Розглядаючи вимоги у частині стягнення 45,41 грн. - 3% річних, нарахованих за період часу з 26.01.2021 по 18.02.2021, колегія суддів враховує таке.

За частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Розглядаючи спір, колегія суддів виходила з того, що право, за захистом якого звернувся позивач до суду є порушеним уже в силу самого факту заподіяння шкоди дорожньо-транспортною пригодою. Позивач набув такого права у порядку суброгації, тобто в силу вимог закону у деліктному зобов`язанні відбулась заміна кредитора.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України до загальних засад цивільних правовідносин віднесено справедливість, добросовісність та розумність.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Матеріалами справи підтверджується, що 07.06.2020 о 11 год. 55 хв., у м. Києві по вул. Михайла Максимовича, 28 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Унаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно платіжних доручень № ЦО04113 від 05.08.2020 та №ЦО04164 від 07.08.2020 ТДВ «Експрес Страхування» перерахувало на рахунок ТОВ «Автоцентр на Харківському», яке здійснювало відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля кошти у розмірі 23 018,09 грн.

Тобто позивач здійснив страхову виплату в рахунок відновлювального ремонту автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було застраховано за договором добровільного страхування наземного транспорту № 209.19.2504745 «Програма Преміум» від 16.12.2019, укладеним між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_1 (водій автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідно, з моменту здійснення ним страхової виплати, ТДВ «Експрес Страхування» набуло права вимоги у порядку суброгації до особи, винної у ДТП.

За загальним правилом, вміщеним до частина 2 статті 625 ЦК України момент, з якого відбувається нарахування інфляційних втрат та 3% річних обумовлений наявною у боржника прострочкою виконання зобов`язання.

Одночасно, у справі, що переглядається, суд виходив з того, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється два порядки здійснення страхового відшкодування: звернення із заявою безпосередньо до страховика, або ж зверення із заявою до суду.

Оскільки право на страхову виплату виникає в момент ДПТ, а, відповідно, право на страхове відшкодування за рахунок винної особи у страховика виникає у момент здійснення ним страхової виплати, то, виходячи із правової природи суброгації, загальних засад цивільного судочинства, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів дійшла висновку, що майнових втрат, відшкодування яких передбачено частиною 2 статті 625 ЦК України кредитор, у справі, що розглядається - ТДВ «Експрес Страхування» зазнає з моменту вираження у грошовому еквіваленті вартості відновлювального ремонту та виплати ним страхового відшкодування.

Саме з цього моменту, в силу обставин, що склались, власних зобов`язань перед страхувальником, а також дій винної у ДТП особи, кредитор позбавлений права вільно користуватись коштами, перерахованими ним у якості страхової виплати, а також вживати зусиль, у судовому або ж позасудовому порядку для відшклодування цих коштів. Тобто з моменту здійснення ним страхової виплати до моменту отримання страхового відшкодування страховик несе матеріальні втрати.

У зв`язку з чим, враховуючи, що 3% річних заявлені за період з 26.01.2021 по 18.02.2021, який повністю входить до періоду, протягом якого страховик як кредитор несе матріальні втрати, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог ТДВ «Експрес Страхування» про стягнення 45,41 грн. - 3% річних, нарахованих за період часу з 26.01.2021 по 18.02.2021.

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволення вимог у цій частині є безпідставними.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача 181,62 грн. - пені, нарахованої за період часу з 26.01.2021 по 18.02.2021, колегія суддів зауважує на такому.

У пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі статтею 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Отже, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення до суду із позовом (лютий 2021 року) відповідачем не було принято жодного рішення щодо направленої 15.10.2020 позивачем відповідачу заяви про здійснення страхового відшкодування.

Під час судового розгляду судом встановлено звернення ТДВ «Експрес Страхування» до суду у порядку статей 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як уже було зауважено, позивач обрав один із альтернативних способів захисту.

Водночас, вирішуючи питання наявності підстав для стягнення передбаченої законом неустойки (пені), колегія суддів виходить з того, що застосування пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 992 Цивільного кодексу України, можливе щодо зобов`язання, яке виникає у страховика у зв`язку із зверненням, у справі, що розглядається, іншого страховика до нього із заявою про здійснення страхового відшкодування.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Приписами статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подано страхувальником позивачу 11.06.2020. Таким чином, позивач мав подати відповідачу заяву про страхове відшкодування у строк до 11.07.2020 включно.

Судом встановлено, що позивач надіслав відповідачу заяву № 6071/07-3.20.1583 про виплату страхового відшкодування тільки 15 жовтня 2020 року, яка отримана відповідачем 26.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

Оскільки заява про виплату страхового відшкодування була подана з порушенням на 95 днів визначеного статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то строк виплати відповідачем страхового відшкодування збільшується на кількість днів такого прострочення.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З огляду на викладене та враховуючи приписи статей 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний був здійснити виплату позивачу страхового відшкодування до 29 квітня 2021 року (90 днів з дня отримання заяви + 95 днів збільшення строку). Відтак, саме з 30 квітня на зобов`язання відповідача в силу закону можливо нараховувати пеню. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 337/5617/19, від 06.05.2020 у справі № 462/173/19, від 19.02.2020 у справі № 758/16044/16-ц.

Водночас, як уже було встановлено, ТДВ «Експрес Страхування» прийняло рішення звертатись до суду, а не чекати рішення ТОВ «СК «Еталон» про здійснення страхової виплати.

Відтак, обрання позивачем судового вирішення спору, а не позасудового, встановленого відповідними нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унеможливлює покладення на відповідача неустойки, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статтею 992 Цивільного кодексу України.

У позові ТДВ «Експрес Страхування» також заявлено вимоги про відшкодування за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6378,78 грн. Відповідач у відзиві на позов та у відзиві на апеляційну скаргу висловив заперечення проти покладення на нього заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, у зв`язку з відсутністю доказів отримання такої допомоги від адвоката Шуплякової С.Б., враховуючи, що і позовна заява і копії доданих до неї документів засвідчені підписом Сабітова С.В., щодо якого відсутні докази наявності статусу адвоката.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

На підтвердження отримання позивачем правничої допомоги останнім додано до позову:

1. договір №03/07-ЮР про надання юридичних послуг та правової допомоги від 03.07.2020;

2. Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000144 від 22.03.2019.

3. Викладений у позові опис робіт, виконаних представником, обсяг таких робіт та вартість.

За умовами договору №03/07-ЮР про надання юридичних послуг та правової допомоги від 03.07.2020 (далі також - договіру №03/07-ЮР) ТДВ «Експрес Страхування» (Замовник, Клієнт) замовляє, а ФОП Шуплякова Світлана Борисівна (Виконавець) бере на себе зобов`язання надати Замовнику юридичні послуги в обсязі та на умовах визначених цим договором, а Замовник зобов`язується сплатити виконавцю винагороду за надання юридичних послуг в розмірах та у строки передбачені цим договором (п.1.2).

За пунктом 1.2.1 договору №03/07-ЮР до послуг, які надаються за цим договором включено послуги з реалізації регресних (суброгаційних) вимог Замовника. Цим же пунктом сторони погодили, що заборгованість Боржників перед Замовником стає предметом даного договору після передачі страхової справи Виконавцю відповідно до Реєстру. Підписанням відповідного Реєстру Замовник гарантує, що заборгованість кожного Боржника дійсно існує у вказаному розмірі, не погашена Замовнику, а також не уступлена третім особам.

За пунктом 1.3.1 договору №03/07-ЮР Замовник приймає від виконавця послуги, передбачені пунктом 1.2.1 договору на підставі Звіту про заборгованість, повернену за участю Виконавця від Боржників та оплачує надані послуги на умовах даного Договору.

За пунктом 6.1.1 договору №03/07-ЮР вартість послуг, передбачених пунктом 1.2.1 становить 25% від суми кожної окремої справи з регресної (с уброгаційної) заборгованості, переданої Виконавцю.

Пунктом 6.3 договору №03/07-ЮР Виконавець зобов`язаний оформити Звіт та Акт наданих послуг за результатами роботи за звітну дату звітного періоду (16-те число звітного місяця та 28,29,30/31 число звітного місяця). Виконавець зобов`язаний до 20-го числа звітного місяця та 5-го числа, наступного за звітним, надати замовнику 2 (два) підписані виконавцем оригінали Акту наданих послуг. Замовник, за відсутності заперечень, підписує 2 (два) екземпляри Акту наданих послуг, один екземпляр залишає в себе, інший - повертає виконавцю.

Відповідно до викладеного у позові обсягу робіт, правова допомога полягала у:

1. Вивченні страхової справи №3.20.1583. Написанні заяви №6071-3.20.1583 від 15.10.2020. Копіювання додатків та посвідчення копій документів. Організацію направлення відповідачу засобами поштового зв`язку заяви №6071-3.20.1583 від 15.10.2020 з додатками. Написання та направлення запитів для отримання копії постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та висновку ФОП Залуцький С.В. у справі №3.20.1583.

2. Написанні позовної заяви. Копіюванні додатків та посвідченні копій документів. Складання опису поштового вкладення. Організації направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви з додатками відповідачу та позовної заяви до суду.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення, колегія суддів враховує, що згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлено:

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:

надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного,

засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення;

надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні;

представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні;

представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами;

представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для віднесення копіювання додатків та посвідчення копій документів, організації направлення відповідачу засобами поштового зв`язку заяви №6071-3.20.1583 від 15.10.2020 з додатками, направлення запитів для отримання копії постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та висновку ФОП Залуцький С.В. у справі №3.20.1583, складання опису поштового вкладення, організацію направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви з додатками відповідачу та позовної заяви до суду до правової допомоги, що виключає можливість відшкодування вартості таких послуг позивачу за рахунок відповідача. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.11.2019 у справі №9901/264/19.

Що стосується послуг вивчення страхової справи №3.20.1583, написання заяви №6071-3.20.1583 від 15.10.2020 та написання позовної заяви, то колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять передбачених пунктом 1.2.1 договору №03/07-ЮР Реєстру передачі страхової справи №3.20.1583 від Замовника Виконавцю. Відсутні у матеріалах справи передбачені пунктом 6.3 договору №03/07-ЮР Акт наданих послуг за результатами роботи за звітну дату звітного періоду (16-те число звітного місяця та 28,29,30/31 число звітного місяця) підписані Замовником і виконавцем, які б підтверджували надання позивачу послуг саме адвокатом Шупляковою Світланою Борисівною та прийняття таких послуг у наданому адвокатом обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що від імені позивача усі процесуальні документи підписані Сабітовим С.В., усі копії засвідчені також його підписом. Останній діє від імені ТДВ «Експрес Страхування» на підставі довіреності №03/07-ЮР/2 від 23.12.2020. Одночасно, Сабітов С.В. є юрисконсультом, оформленим на роботу ФОП Шупляковою Світланою Борисівною на підставі наказу №02/20 від 07.07.2020.

За встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що ТДВ «Експрес Страхування» не надано доказів того, що саме адвокат Шуплякова С.В. надавала правову допомогу в межах розгляду справи №910/2636/21 на підставі договору №03/07-ЮР. Відсутність у матеріалах справи доказів того, що Сабітов С.В. є адвокатом також виключає висновок суду стосовно понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

Відтак, у цій частині колегія суддів також не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

У силу статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до статті 277 названого Кодексу підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, ухвалюючи оскаржуване рішення у даній справі, суд першої інстанції припустився неправильного застосуваня норм матеріального права, що мало своїм наслідком неправильне вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТДВ «Експрес Страхування» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №910/2656/21 скасуванню в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення страхового відшкодування та 3% річних, а вказані вимоги підлягають задоволенню. В частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення пені підлягає зміні мотивувальна частина рішення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №910/2656/21 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення страхового відшкодування та 3% річних.

3. В цій частині прийняти нове рішення у справі №910/2656/21, яким позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» страхового відшкодування та 3% річних задовольнити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01024 м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ) 23 018,09 грн (двадцять три тисячі двісті вісімнадцять грн 21 коп) страхового відшкодування, 45,41 грн (сорок п`ять грн 41 коп) - 3% річних.

5. Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №910/2656/21 в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення пені в сумі 181,62 грн, із залишенням в силі його резолютивної частини про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01024 м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ) 2252,26 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят дві грн 26 коп) судового збору за розгляд позовної заяви, 3378,40 грн (три тисячі триста сімдесят вісім грн 40 коп) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді С.В. Владимиренко

Л.В. Кропивна