ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року м. Дніпро Справа № 904/6049/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.,

розглянувши без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддорінвест" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2021р. (повний текст складено - 23.04.2021р.) у справі № 904/6049/20 (суддя - Колісник І.І., м. Дніпро)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК", м. Кременчук Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддорінвест", м. Дніпро

про стягнення 172 871,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви від 23.11.2020р. про зменшення позовних вимог, просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддорінвест" 172 871,94 грн., з яких 132 493,10 грн. - основний борг, 27 026,66 грн. - пеня, 6 756,58 грн. - 3 % річних, 6 595,60 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати товару, поставленого за договором № 217-27/05/20 від 27.05.2020р.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2021р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддорінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" основний борг у сумі 132 493,10 грн., пеню в сумі 26 830,37 грн., 3 % річних у сумі 6 707,51 грн., інфляційні втрати у сумі 5 696,76 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 065,99 грн., судовий збір у сумі 2 575,95 грн. У решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що доказів щодо повної оплати отриманого товару відповідач суду не надав, строк оплати настав, заявлений позивачем до стягнення основний борг у сумі 132 493,10 грн. відповідач визнає. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в розмірі 132 493,10 грн. є законними та обґрунтованими. За результатом здійсненого судом перерахунку та в межах позовних вимог пеня та 3 % річних, що підлягають стягненню з відповідача, складають 26 830,37 грн. та 6 707,514 грн. відповідно. Загальна сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача становить 5 696,76 грн. Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, звернув увагу, що правові підстави для надання розстрочки виконання рішення суду на даний час відсутні. Однак, це не позбавляє відповідача права повторно звернутися до суду з аналогічною заявою, обґрунтованою належними та допустимими доказами, на етапі виконання судового рішення. Суд погодився з визначеною позивачем загальною сумою витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням критеріїв, визначених ст. 126 ГПК України. Оскільки позовна вимога у даній справі задоволена судом частково в сумі 171 727,74 грн. із заявлених до стягнення 172 871,94 грн., на відповідача покладаються витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 065,99 грн. та судовий збір у сумі 2 575,92 грн.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2021р. в частині стягнення штрафних санкцій та витрат на правову допомогу, прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що за попередніми видатковими накладними за поставку товару відповідач сплатив суму грошових коштів за поставлений товар;

- 17.11.2020р. відповідач сплатив суму грошових коштів в розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 346 від 17.11.2020р. Після цього позивач подав заяву про зменшення позовних вимог в сумі основної заборгованості, однак не провів повторний перерахунок штрафних санкцій, що дає підстави вважати, що позивач має намір значно збільшити свій дохід за рахунок накладення несанкціонованих штрафів за поставку товару, який вже оплачений відповідачем;

- оскільки по договору поставки залишилась одна не оплачена видаткова накладна, штрафні санкції мали нараховуватися на залишок не сплаченої суми заборгованості. За підрахунком відповідача за видатковою накладною № 2253 від 12.08.2020р. розмір пені складає 381,14 грн., а розмір 3 % річних 95,28 грн.;

- виходячи з того, що позивач при поданні позову надмірно збільшив суму позовних вимог, можна дійти висновку, що позивач має намір навмисно збільшити свій прибуток;

- позивач сплатив надлишковий судовий збір, а отже стягнута судом сума витрат на правничу допомогу та суму судового збору є неправомірною.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач наданими йому процесуальними правами не скористався та не направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі. Постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

27.05.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" (надалі постачальник, позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Буддорінвест" (надалі покупець, відповідач) уклали договір поставки нафтопродуктів № 217-27/05-20 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця (поставити), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти у свою власність й оплатити нафтопродукти (далі товар) відповідно до умов договору та додаткових угод до нього.

Загальна вартість договору (ціна договору) складається із суми загальної вартості товару, поставленого покупцеві згідно з додатковими угодами, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.4 договору).

Постачальник зобов`язується на підставі підписаної сторонами додаткової угоди передати (поставити) у власність покупця товар (п. 2.1.1 договору).

Покупець зобов`язується своєчасно та в повному обсязі (відповідно до умов додаткової угоди) здійснювати приймання та оплату товару, підписувати та повертати постачальнику належні йому екземпляри документів, а також у разі використання транспорту постачальника відшкодовувати постачальнику витрати, що пов`язані з перевезенням товару (п. 2.2.1 договору).

Товар поставляється покупцеві залізничним або автомобільним транспортом партіями в межах об`єму, в кількості й за ціною, визначених додатковими угодами, на умовах EXW, FCA, CPТ відповідно до офіційних правил "Інкотермс", чинних на момент укладання додаткової угоди. Конкретна умова відправлення та поставки товару, редакція "Інкотермс" визначаються у відповідній додатковій угоді на поставку товару (п. 4.2 договору).

У разі понесених постачальником транспортних витрат, пов`язаних з оплатою перевезення товару до місця призначення, сума витрат по перевезенню відшкодовується покупцем (п. 4.6 договору).

Покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів у сумі, яка зазначена у відповідній/них додатковій/вих угоді/ах до цього договору, на поточний рахунок постачальника, якщо інше не передбачено додатковою/ими угодою/ами (п. 5.1 договору).

Оплата здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати або на умовах, визначених у додатковій/их угоді/ах (п. 5.2 договору).

Витрати постачальника з перевезення товару до місця призначення відшкодовуються покупцем за умовами, визначеними у додатковій/их угоді/ах за договором (п. 5.6 договору).

У разі не оплати, несвоєчасної або неповної оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочки, від суми невиконаних обов`язків за кожен день прострочення платежу та за весь період прострочки (п. 7.4 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного завершення. Закінчення терміну дії договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання. Строк дії договору може бути пролонгованим на кожний наступний період в один рік на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону за тридцять днів до закінчення кожного однорічного періоду дії цього договору про намір припинити його дію (п. 11.1 договору).

Додатковими угодами: № 1 від 02.06.2020р. на суму 237 690,11 грн., № 2 від 09.06.2020р. на суму 255 289,91 грн., № 3 від 12.06.2020р. на суму 257 790,70 грн., № 4 від 16.06.2020р. на суму 254 039,51 грн., № 5 від 23.06.2020р. на суму 248 640,00 грн., № 6 від 06.07.2020р. на суму 259 848,00 грн., № 7 від 23.07.2020р. на суму 275 880,11 грн., № 8 від 30.07.2020р. на суму 262 460,10 грн., № 9 від 07.08.2020р. на суму 286 080,00 грн., № 10 від 12.08.2020р. на суму 299 353,90 грн. сторони погодили поставку товару відповідачу на загальну суму 2 637 072,34 грн. з ПДВ (а. с. 24 - 33).

Оплата товару здійснюється на таких умовах: за додатковою угодою № 1 від 02.06.2020р. відстрочка платежу 7 календарних днів з моменту отримання товару покупцем (п. 1.6); за додатковими угодами № 2 від 09.06.2020р., № 4 від 16.06.2020р., № 6 від 06.07.2020р. відстрочка платежу 21 календарний день з моменту отримання товару покупцем (п. 1.6); за додатковими угодами № 3 від 12.06.2020р., № 5 від 23.06.2020р., № 7 від 23.07.2020р., № 8 від 30.07.2020р., № 9 від 07.08.2020р., № 10 від 12.08.2020р. відстрочка платежу 14 календарних днів з моменту отримання товару покупцем (п. 1.6).

Додатковою угодою № 9 від 07.08.2020р. сторони визначили строк оплати - 14 календарних днів товару на суму 286 080,00 грн. та відшкодування транспортних послуг у сумі 9 059,20 грн. на підставі акту здачі-прийняття послуг за перевезений тоннаж (п. 1.5).

На виконання умов договору та додаткових угод за видатковими накладними: № 1059 від 02.06.2020р. на суму 237 690,11 грн., № 1108 від 09.06.2020р. на суму 255 289,91 грн., № 1169 від 12.06.2020р. на суму 257 790,70 грн., № 1207 від 16.06.2020р. на суму 254 039,51 грн., № 1290 від 23.06.2020р. на суму 248 640,00 грн., № 1477 від 06.07.2020р. на суму 259 848,00 грн., № 1790 від 23.07.2020р. на суму 275 880,11 грн., № 1935 від 30.07.2020р. на суму 262 460,10 грн., № 2137 від 07.08.2020р. на суму 286 080,00 грн., № 2253 від 12.08.2020р. на суму 299 353,90 грн. (надалі спірні видаткові накладні) позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 637 072,34 грн, який відповідачем отриманий повністю (а. с. 44 - 53).

У межах додаткової угоди № 9 від 07.08.2020р. сторонами визначена за актом надання послуг № 2137 від 07.08.2020р. сума до відшкодування на користь позивача транспортних послуг (окремо від вартості товару) - 9 059,20 грн.

Усього відповідачу було поставлено товар на загальну суму 2 646 131,54 грн. (2 637 072,34 + 9059,20).

Відповідачем було сплачено позивачу 2 413 638,43 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 73 від 10.07.2020р. на суму 100 000,00 грн., № 84 від 21.07.2020р. на суму 100 000,00 грн., № 88 від 23.07.2020р. на суму 163 000,00 грн., № 87 від 23.07.2020р. на суму 37 690,10 грн, № 100 від 29.07.2020р. на суму 270 000,00 грн., № 101 від 29.07.2020р. на суму 230 000,00 грн., № 121 від 07.08.2020р. на суму 104 120,13 грн., № 128 від 12.08.2020р. на суму 508 488,00 грн., № 214 від 21.09.2020р. на суму 224 460,10 грн., № 215 від 21.09.2020р. на суму 275 880,10 грн., № 254 від 06.10.2020р. на суму 100 000,00 грн., № 265 від 08.10.2020р. на суму 100 000,00 грн., № 295 від 21.10.2020р. на суму 50 000,00 грн., № 314 від 29.10.2020р. на суму 150 000,00 грн. (а. с. 67 - 80).

Не сплата відповідачем заборгованості за договором з оплати товару в розмірі 232 493,10 грн. і стала підставою для звернення позивача з даним позовом до місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2020р. відкрито провадження у справі.

Також, 17.11.2020р. у рахунок часткової оплати отриманого товару відповідач сплатив за платіжним дорученням № 346 від 17.11.2020р. на користь позивача 100 000,00 грн. (а. с. 97).

Таким чином, відповідачем сплачено 2 513 638,43 грн. (2 413 638,43 + 100 000,00 = 2 513 638,43).

Разом з тим, заборгованість відповідача перед позивачем складає 132 493,11 грн. (2 646 131,54 2 513 638,43). Крім цього, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 27 026,66 грн., 3 % річних в розмірі 6 756,58 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6 595,60 грн.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних та судових витрат. В іншій частині судове рішення відповідачем не оскаржується.

Відповідно до додаткових угод до договору, а також передбачених ст. ст. 253, 254 ЦК України нормативних приписів щодо початку перебігу й закінчення строків, поставлений позивачем товар мав бути оплачений відповідачем у наступні строки: за видатковою накладною № 1059 від 02.06.2019р. на суму 237 690,11 грн. (відповідно до додаткової угоди № 1 від 02.06.2020р.) - не пізніше 09.06.2020р.; за видатковою накладною № 1108 від 09.06.2020р. на суму 255 289,91 грн. (відповідно до додаткової угоди № 2 від 09.06.2020р.) - не пізніше 30.06.2020р.; за видатковою накладною № 1169 від 12.06.2020р. на суму 257 790,70 грн. (відповідно до додаткової угоди № 3 від 12.06.2020р.) - не пізніше 26.06.2020р.; за видатковою накладною № 1207 від 16.06.2020р. на суму 254 039,51 грн. (відповідно до додаткової угоди № 4 від 16.06.2020р.) - не пізніше 07.07.2020р.; за видатковою накладною № 1290 від 23.06.2020р. на суму 248 640,00 грн. (відповідно до додаткової угоди № 5 від 23.06.2020р.) - не пізніше 07.07.2020р.; за видатковою накладною № 1477 від 06.07.2020р. на суму 259 848,00 грн. (відповідно до додаткової угоди № 6 від 06.07.2020р.) - не пізніше 27.07.2020р.; за видатковою накладною № 1790 від 23.07.2020р. на суму 275 880,11 грн. (відповідно до додаткової угоди № 7 від 23.07.2020р.) - не пізніше 06.08.2020р.; за видатковою накладною № 1935 від 30.07.2020р. на суму 262 460,10 грн. (відповідно до додаткової угоди № 8 від 30.07.2020р.) - не пізніше 13.08.2020р.; за видатковою накладною № 2137 від 07.08.2020р. на суму 286 080,00 грн. та за актом надання послуг № 2137 від 07.08.2020р. на суму 9 059,20 грн. (відповідно до додаткової угоди № 9 від 07.08.2020р.) - не пізніше 21.08.2020р.; за видатковою накладною № 2253 від 12.08.2020р. на суму 299 353,90 грн. (відповідно до додаткової угоди № 10 від 12.08.2020р.) - не пізніше 26.08.2020р.

Місцевий господарський суд встановив, що доказів повної оплати отриманого товару відповідач суду не надав, строк оплати настав, заявлений позивачем до стягнення основний борг у сумі 132 493,10 грн. відповідач визнає. В зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 132 493,10 грн. суд визнав законними та обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 27 026,66 грн. та 3 % річних у сумі 6 756,58 грн. колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що пеня у сумі 27 026,66 грн. та 3 % річних у сумі 6 756,58 грн. розраховані позивачем із заборгованості відповідача з урахуванням часткових оплат за кожною із спірних видаткових накладних за загальний період з 09.06.2020р. по 03.11.2020р. (а. с. 7 - 14).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що розрахунок позивачем суми пені та 3 % річних здійснений без урахування вимог ст. ст. 253, 254 ЦК України щодо початку перебігу та закінчення строку при визначенні періоду прострочки у виконанні зобов`язань з оплати товару.

Так, зокрема, позивачем не було враховано, що згідно із ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Крім того, при визначенні суми заборгованості позивачем не були прийняті до уваги дні часткової оплати, які мають враховуватися для зменшення періоду заборгованості.

Здійснивши перерахунок сум пені та 3 % річних, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 26 830,37 грн. та 3 % річних в розмірі 6 707,51 грн, з яких:

- пеня у сумі 77,93 грн., 3 % річних у сумі 19,48 грн. за період за 10.06.2020р. із заборгованості у сумі 237 690,11 грн. за видатковою накладною № 1059 від 02.06.2020р. на суму 237 690,11 грн.;

- пеня у сумі 451,44 грн., 3 % річних у сумі 112,86 грн. за період з 11.06.2020р. по 21.06.2020р. із заборгованості у сумі 137 690,11 грн. за видатковою накладною № 1059 від 02.06.2020р. на суму 237 690,11 грн.;

- пеня у сумі 24,71 грн., 3 % річних у сумі 6,17 грн. за період за 22.06.2020р. по 23.06.2020р. із заборгованості у сумі 37 690,11 грн. за видатковою накладною № 1059 від 02.06.2020р. на суму 237 690,11 грн.;

- пеня у сумі 1 841,43 грн., 3 % річних у сумі 460,35 грн. за період з 01.07.2020р. по 22.07.2020р. із заборгованості у сумі 255 289,91 грн. за видатковою накладною № 1108 від 09.06.2020р. на суму 255 289,91 грн. (з урахуванням оплати у сумі 163 000,00 грн. 23.07.2020р., а. с. 69);

- пеня у сумі 181,55 грн., 3 % річних у сумі 45,38 грн. за період з 23.07.2020р. по 28.07.2020р. із заборгованості у сумі 92 289,91 грн. за видатковою накладною № 1108 від 09.06.2020р. на суму 255 289,91 грн. (з урахуванням оплат у сумі 37 690,10 грн. 23.07.2020р. та 270 000,00 грн. 29.07.2020р., а. с. 70-71);

- пеня у сумі 2 704,68 грн., 3 % річних у сумі 676,17 грн. за період з 27.06.2020р. по 28.07.2020р. із заборгованості у сумі 257 790,70 грн. за видатковою накладною № 1169 від 12.06.2020р. на суму 257 790,70 грн. (з урахуванням оплати у сумі 270 000,00 грн. 29.07.2020р., а. с. 71);

- пеня у сумі 1 749,12 грн., 3 % річних у сумі 437,28 грн. за період з 08.07.2020р. по 28.07.2020р. із заборгованості у сумі 254 039,51 грн. за видатковою накладною № 1207 від 16.06.2020р. на суму 254 039,51 грн. (з урахуванням оплати у сумі 230 000,00 грн. 29.07.2020р., а. с.72);

- пеня у сумі 307,23 грн., 3 % річних у сумі 76,80 грн. за період з 29.07.2020р. по 06.08.2020р. із заборгованості у сумі 104 120,12 грн. за видатковою накладною № 1207 від 16.06.2020р. на суму 254 039,51 грн. (з урахуванням оплат у сумі 230 000,00 грн 29.07.2020р. та 104 120,13 грн. 07.08.2020р., а. с. 72-73);

- пеня у сумі 2 853,24 грн., 3 % річних у сумі 713,31 грн. за період з 08.07.2020р. по 11.08.2020р. із заборгованості у сумі 248 640,00 грн. за видатковою накладною № 1290 від 23.06.2020р. на суму 248 640,00 грн. (з урахуванням оплати у сумі 508 488,00 грн. 12.08.2020р., а. с. 74);

- пеня у сумі 1 277,94 грн., 3 % річних у сумі 319,48 грн. за період з 28.07.2020р. по 11.08.2020р. із заборгованості у сумі 259 848,00 грн. за видатковою накладною № 1477 від 06.07.2020р. на суму 259 848,00 грн. (з урахуванням оплати у сумі 508 488,00 грн. 12.08.2020р., а. с. 74);

- пеня у сумі 90,45 грн., 3 % річних у сумі 22,61 грн. за період з 19.08.2020р. по 21.08.2020р. із заборгованості у сумі 275 880,11 грн. за видатковою накладною № 1790 від 23.07.2020р. на суму 275 880,11 грн. (з урахуванням оплати у сумі 275 880,10 грн. 21.09.2020р., а. с. 76);

- пеня у сумі 3 269,99 грн., 3 % річних у сумі 817,49 грн. за період з 14.08.2020р. по 20.09.2020р. із заборгованості у сумі 262 460,10 грн. за видатковою накладною № 1935 від 30.07.2020р. на суму 262 460,10 грн. (з урахуванням оплати у сумі 224 460,10 грн. 21.09.2020р., а. с. 75);

- пеня у сумі 186,88 грн., 3 % річних у сумі 46,72 грн. за період з 21.09.2020р. по 05.10.2020р. із заборгованості у сумі 38 000,00 грн. за видатковою накладною № 1935 від 30.07.2020р. на суму 262 460,10 грн. (з урахуванням оплати у сумі 100 000,00 грн 06.10.2020р., а. с. 77);

- пеня у сумі 4 354,51 грн., 3 % річних у сумі 1 088,62 грн. за період з 22.08.2020р. по 05.10.2020р. із заборгованості у сумі 295 139,20 грн. за видатковою накладною № 2137 від 07.08.2020р. на суму 286 080,00 грн. та за актом надання послуг № 2137 від 07.08.2020р. на суму 9 059,20 грн. (з урахуванням оплати у сумі 100 000,00 грн. 06.10.2020р., а. с. 77);

- пеня у сумі 152,87 грн., 3 % річних у сумі 38,21 грн. за період з 06.10.2020р. по 07.10.2020р. із заборгованості у сумі 233 139,20 грн. за видатковою накладною № 2137 від 07.08.2020р. на суму 286 080,00 грн. та за актом надання послуг № 2137 від 07.08.2020р. на суму 9 059,20 грн. (з урахуванням оплати у сумі 100 000,00 грн 08.10.2020р., а. с. 78);

- пеня у сумі 523,82 грн., 3 % річних у сумі 130,95 грн. за період з 08.10.2020р. по 20.10.2020р. із заборгованості у сумі 133 139,20 грн. за видатковою накладною № 2137 від 07.08.2020р. на суму 286 080,00 грн. та за актом надання послуг № 2137 від 07.08.2020р. на суму 9 059,20 грн (з урахуванням оплат у сумі 100 000,00 грн 08.10.2020р. та 50 000,00 грн. 21.10.2020р., а. с. 78-79);

- пеня у сумі 218,07 грн., 3 % річних у сумі 54,51 грн. за період з 21.10.2020р. по 28.10.2020р. із заборгованості у сумі 83 139,20 грн. за видатковою накладною № 2137 від 07.08.2020р. на суму 286 080,00 грн. та за актом надання послуг № 2137 від 07.08.2020р. на суму 9 059,20 грн (з урахуванням оплат у сумі 50 000,00 грн 21.10.2020р. та 150 000,00 грн. 29.10.2020р., а. с. 79-80);

- пеня у сумі 6 183,38 грн., 3 % річних у сумі 1 545,84 грн. за період з 27.08.2020р. по 28.10.2020р. із заборгованості у сумі 299 353,90 грн. за видатковою накладною № 2253 від 12.08.2020р. на суму 299 353,90 грн. (з урахуванням оплати у сумі 150 000,00 грн. 29.10.2020р., а. с. 80);

- пеня у сумі 381,13 грн., 3 % річних у сумі 95,28 грн. за період з 29.10.2020р. по 03.11.2020р. із заборгованості 232 493,10 грн. за видатковою накладною № 2253 від 12.08.2020р. на суму 299 353,90 грн. (з урахуванням оплати у сумі 150 000,00 грн. 29.10.2020р., а. с. 80).

Наведеним спростовуються доводи відповідача, що пеня та 3 % річних мали бути нараховані за неоплаченою видатковою накладною № 2253 від 12.08.2020р. на суму 232 493,11 грн., а не з усіх поставок.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що законними та обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 26 830,37 грн. пені, 6 707,51 грн. 3 % річних.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправомірно розподілено судові витрати колегія суддів враховує наступне.

Позивачем заявлені до стягнення з відповідача судові витрати, з яких судовий збір у розмірі 4 093,08 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 093,08 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких - витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Системний аналіз зазначених законодавчих норм дозволяє дійти висновку, що практична реалізація принципу судочинства в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19.

За правилами ст. 74 ГПК України розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатів, пов`язаних з підготовкою до розгляду справи у судовому засіданні, має бути відображений в детальному описі робіт (наданих послуг), має бути доведений та документально обґрунтований.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовано ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Заявляючи у позові про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 093,08 грн, позивач надав: попередній (орієнтовний розрахунок) судових витрат; договір про надання професійної правничої допомоги № 02-11/20 від 02.11.2020р.; акт № 03-11/2020 від 03.11.2020р. виконаних робіт (наданих послуг) з переліком послуг адвоката у цій справі та їх вартістю з урахуванням витраченого часу; платіжне доручення № А42UA2937 від 03.11.2020р. про сплату вартості послуг у сумі 4 093,08 грн. (а. с. 81 - 84).

Зокрема, згідно з актом № 03-11/2020 від 03.11.2020р. приймання-передачі послуг адвокатом на користь відповідача в межах укладеного ними договору були надані наступні послуги: 1. виїзна консультація (02.11.2020р.) 2 години * 500 грн. = 1 000,00 грн.; 2. вивчення матеріалів господарсько-правових відносин між сторонами у справі (02.11.2020р.) 2 години * 500 грн. = 1 000,00 грн.; 3. складання проекту позовної заяви до ТОВ "Буддорінвест" про стягнення боргу в Господарському суді Дніпропетровської області (02.11.2020р.) 4 години * 500 грн. = 2 000,00 грн; 4. підготовка копій додатків до позовної заяви (03.11.2020р.) - 50 грн.; 5. вчинення дій з надсилання позовних матеріалів відповідачу та господарському суду (03.11.2020р.) 43,08 грн. Усього: 4 093,08 грн.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та довіреність від 01.11.2019р. (а. с.86, 133).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 126 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку, суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020р. у справі № 911/471/19).

Під час звернення до місцевого господарського суду з даною позовною заявою позивач сплатив судовий збір у сумі 4 093,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № А42UA2935 від 03.11.2020р. (а. с. 17).

З урахуванням зменшення позовних вимог до 172 871,94 грн. судовий збір повинен становити 2 593,08 грн. (172871,94 * 1,5 %).

Таким чином, позивачем надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1 500,00 грн. (4093,08 - 2593,08).

Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд першої інстанції правомірно врахував положення ст. 129 ГПК України, за змістом якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги у даній справі задоволені судом частково у сумі 171 727,74 грн. із заявлених до стягнення 172 871,94 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 065,99 грн. та судового збору у сумі 2 575,92 грн.

Доводи апеляційної скарги не містять заперечень щодо необґрунтованості розміру судових витрат, стягнутих судом першої інстанції. Скаржником лише зазначено в апеляційній скарзі, що скаржник не згодний із стягнутою сумою витрат на правничу допомогу та сумою судового збору.

З огляду на викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення в оскаржуваній частині не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі в оскаржуваній частині має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддорінвест" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2021р. у справі № 904/6049/20 в частині стягнення пені в сумі 26 830,37 грн., 3 % річних в сумі 6 707,51 грн., витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 065,99 грн. та судового збору у сумі 2 575,95 грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ Л.М. Білецька

Суддя _________________ Ю.Б. Парусніков