ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Справа № 923/683/21
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів О.Ю.Аленіна, Л.В. Лавриненко

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11 червня 2021 року

у справі №923/683/21

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

до Акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат»

про відновлення прав акціонера та визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів від 30.12.2020р.

(склад учасників справи зазначений згідно оскаржуваної ухвали)

суддя суду першої інстанції: В.П. Ярошенко

час і місце постановлення ухвали: 11.06.2021р., мХерсон, господарський суд Херсонської області

встановив:

18.05.2021р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до господарського суду Херсонської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» (надалі - відповідач, ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», ВАТ «ХБК»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України», Фонд державного майна України, в якому просили суд:

- відновити їх права як акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» та визнати за ними право власності на акції ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»;

- визнати недійсним рішення позачергових загальних зборів ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», дата проведення 30.12.2020р., дата підрахунку підсумків голосування 06.01.2021р., дата складання протоколу №1/2021 06.01.2021р.;

- стягнути з відповідача 31780грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є акціонерами ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» та є власниками простих іменних акцій. Із засобів інформації позивачі дізналися, що 30.12.2020р. відбулись позачергові загальні збори акціонерів ВАТ «ХБК», які були проведені дистанційно. В порушення норм ЗУ «Про акціонерні товариства» позивачі не отримували жодних повідомлень про проведення даних зборів, в зв`язку з чим були позбавлені можливості прийняти в них участь та приймати рішення згідно порядку денного, відповідно відповідачем були порушені права позивачів, як акціонерів на управління. Більше того, причиною цього стало те, що ВАТ «ХБК» після втрати реєстру власників цінних паперів, не включив позивачів у відновлений перелік акціонерів, чим порушив майнові права та позбавив права власності на акції ВАТ «ХБК».

З посиланням на норми ст.321 ЦК України, ст.2, 50, 20, 34, 35 ЗУ «Про акціонерні товариства» позивачі просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.05.2021р. позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху; роз`яснено позивачам, що згідно з ч.4 ст.174 ГПК України, у разі неусунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

08.06.2021р. позивачі подали суду заяву про усунення недоліків, в додатки до якої надали виправлену позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.06.2021р. (суддя В.П.Ярошенко) позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з доданими до неї документами повернуто заявникам.

Ухвала вмотивована посиланням на норми ч.4 ст.174, 234, 235 ГПК України та обґрунтована тим, що позивачами не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21.05.2021р. про залишення позовної заяви без руху, а саме: позивачами не надано суду пояснень щодо наявності у них сертифікатів чи виписок по особистим рахункам, які б підтверджували право власності на акції АТ «ХБК». При цьому, судом зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 21.05.2021р., що підтвердженням права власності на цінні папери (акції) є сертифікат чи виписка з особистого рахунку власника акцій. Надані позивачами квитанції до прибуткового касового ордера, що видані ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», не є належними доказами, що підтверджують обставини викладені у позові та на яких ґрунтуються позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на акції АТ «Херсонський бавовняний комбінат» у тій кількості, номінальній вартості, реєстраційного номеру виписку, що зазначена позивачами у прохальній частині нової редакції позовної заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Таким чином, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню.

Також суд в оскаржуваній ухвалі роз`яснив позивачам, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч.ч. 6-8 ст. 174 ГПК України).

07.07.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу від 11.06.2021р. (надіслана поштою 30.06.2021р.), в якій скаржники просять суд скасувати оскаржену ухвалу та направити справу №923/683/21 до Господарського суду Херсонської області для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачі зазначили, що:

- суд до відкриття провадження у справі почав встановлювати фактичні обставини справи, досліджувати та оцінювати надані позивачами докази, що є грубим порушенням ст.86, ч.1. ст.174, ст. 209, ст.210 ГПК України;

- позивачами виконані вимоги п.5 ч.3 ст.162, ч.2 ст.162 ГПК України - зазначено в позовній заяві та у переліку додатків до позову посилання на докази, які на переконання позивачів підтверджують викладені у позові обставини; до позовної заяви додано всі наявні у позивачів докази на 230 аркушах, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- додатками до позовної заяви, зокрема, є квитанції до прибуткових касових ордерів, що видані ВАТ «ХБК». Суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що дані докази не є належними доказами, проте, оцінка належності та допустимості доказів при вирішенні суддею. питання про прийняття позовної заяви, нормами ГПК України не передбачена. Згідно приписів ГПК України подання, збирання, дослідження та оцінка доказів можливе, а іноді і повинно здійснюватись на наступних після відкриття провадження стадіях господарського процесу, тому суд не в праві через неподання доказів або подання неналежних доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати;

- дослідження та оцінка доказів здійснюється виключно після відкриття провадження у справі на етапах судового розгляду та винесення судом рішення по суті;

- специфіка (особливість) правовстановлюючих документів на акції є те, що вони видаються акціонеру емітентом (відповідачем) або депозитарієм, або реєстроутримувачем шляхом видачі виписок з актуального Реєстру акціонерів на відповідну дату. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача будь-яких доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. В даному випадку, до розгляду справи по суті, господарський суд Херсонської області надав оцінку належності та допустимості доказів, поданих позивачами та фактично відмовив в задоволенні позову, що є неприпустимим.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2021р. поновлено скаржникам пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 11.06.2021р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11 червня 2021 року про повернення позовної заяви у справі №923/683/21; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; запропоновано іншим учасникам справи подати відзив на апеляційну скаргу, будь-які клопотання чи заяви з процесуальних питань у строк до 27.07.2021р.

19.07.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив АТ «ХБК» на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити оскаржену ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві зазначено, що є обґрунтованим і не спростовано доводами апеляційної скарги твердження суду про те, що у позовній заяві не вказані, а до позову не додані докази, що підтверджують викладені у заяві обставини. Позивачі вказують у позовній заяві, що вони є акціонерами ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», та є власниками простих іменних акцій. Між тим, жодного доказу, як то Сертифікат чи Виписка з особового рахунку власника акцій до позовної заяви не надано. Таким чином, дійсно неможливо визначити чи є позивачі акціонерами ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» і мають вони право на звернення до суду. Крім того, позивач зобов`язаний навести у позовній заяві ті обставини, які там повинні бути зазначені з огляду на вимоги ст. 162 ГПК України. Та обставина, що раніше позовна заява вже поверталася іншими суддями з інших підстав тільки свідчить про інші недоліки, і не звільняє позивача від обов`язку виконати вимоги закону і привести свою позовну заяву у відповідність з вимогами ст. 162 ГПК України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021р. зобов`язано позивачів у строк до 03.08.2021р. надати суду апеляційної інстанції оригінал позовної заяви з додатками (вхідний номер 1481/21 від 18.05.2021р.).

29.07.2021р. оригінал позовної заяви надійшов до суду апеляційної інстанції.

Станом на дату перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку додаткових пояснень, відзивів, заяв, клопотань до суду не надійшло.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно із п.6 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

При постановленні ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що позовна заява підлягає поверненню на підставі ч.4 ст.174 ГПК України, оскільки позивачами не усунені недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21.05.2021р.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду наступного.

Відповідно до чт.162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно із ч.2 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Стаття 174 ГПК України містить в собі як положення щодо підстав для залишення судом позовної заяви без руху, так і для повернення позовної заяви без попереднього залишення її без руху в окремих випадках.

Залишення позовної заяви без руху - це процесуальна дія судді, яка спрямована на усунення недоліків позовної заяви, чим забезпечується доступ до правосуддя.

Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції зазначив, що:

- позовна заява подана до суду у твердій обкладинці, прошита, але не пронумерована. Разом з тим, на останній сторінці додатків до позовної заяви відсутній напис «прошито та пронумеровано», який свідчив би про скріплення (прошиття) певного пакету документів уповноваженою на це особою;

- не всі документи - додатки які подані разом із позовом у копіях, містять відмітки про засвідчення копії цих документів відповідно до вимог п.5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації;

- засвідченню підлягає кожна копія документа, яка додається до позову (поаркушно). Належним чином не засвідчені, а тому не можуть бути прийняті судом в якості доказів такі документи: копія Протоколу № 1/2021 від 06.01.2021 року, копія Протоколу № 1 від 06.01.2021 року, копія Повідомлення про дистанційне проведення 30.12.2020 року позачергових загальних зборів, копія реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «ХБК» від 20.08.2020 № 19665, копія реєстру акціонерів від 17.02.1997р.;

- позивачі не надали суду пояснень щодо наявності у них сертифікатів чи виписок по особистим рахункам, які б підтверджували право власності на акції АТ «ХБК»;

- до позовної заяви на підтвердження права власності позивача ОСОБА_7 на прості іменні акції АТ «ХБК» надано суду Виписку з особистого рахунку власника акцій ВАТ «ХБК» за станом на 17.02.1997 року по особистому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_8 ;

- в прохальній частині позовної заяви позивачі просять визнати за ними право власності на акції ВАТ «ХБК», однак не зазначають якої саме номінальної вартості та кількості акцій суд повинен визнати за позивачами право власності у разі задоволення позову;

- Позивачами в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано підстави для залучення до участі в справі в якості третіх осіб ПАТ «Національний депозитарій України» та Фонду державного майна України, не зазначено на які права, обов`язки вказаної особи може вплинути ухвалене рішення з даного спору та не зазначено, на яких підставах, на якій стороні, третіх осіб належить залучити до участі у справі.

08.06.2021р. позивачі подали суду заяву про усунення недоліків, в додатки до якої надали виправлену позовну заяву.

Зміст мотивувальної частини виправленої позовної заяви є ідентичним позовній заяві, поданій позивачами до суду 18.05.2021р.

В прохальній частині виправленого позову позивачі навели кількість акцій по кожному з позивачів та їх вартість.

Додатки до виправленої заяви є також ідентичними первісно поданій заяві, додатково позивачами надано заяву про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

Всі додатки до позовної заяви від 08.06.2021р. (копії документів) завірені позивачем ОСОБА_1 власноруч із зазначенням дати - 04.06.2021р.

Повертаючи позову заяву суд першої інстанції зазначив, що позивачами не надано суду пояснень щодо наявності у них сертифікатів чи виписок по особистим рахункам, які б підтверджували право власності на акції АТ «ХБК». При цьому, судом зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 21.05.2021 року, що підтвердженням права власності на цінні папери (акції) є сертифікат чи виписка з особистого рахунку власника акцій. Надані позивачами квитанції до прибуткового касового ордера, що видані ВАТ «ХБК», не є належними доказами, що підтверджують обставини викладені у позові та на яких ґрунтуються позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на акції АТ «Херсонський бавовняний комбінат» у тій кількості, номінальній вартості, реєстраційного номеру виписку, що зазначена позивачами у прохальній частині нової редакції позовної заяви.

З виправленої позовної заяви від 08.06.2021р. вбачається, що вона відповідає вимогам ст.ст. 162, 164, 172 ГПК України - позивачами додержано всі формальні вимоги, що ставляться до позовної заяви, а також зазначено в позовній заяві та у переліку додатків до позову посилання на докази, які на переконання позивачів підтверджують викладені у позові обставини; до позовної заяви додано всі наявні у позивачів докази на 230 аркушах, що підтверджують на їх думку обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Колегія суддів зазначає, що виходячи із змісту оскаржуваної ухвали усі недоліки, зазначені судом в ухвалі про залишення заяви без руху, позивачами усунені, оскільки протилежне в ухвалі не висвітлено.

Єдиною підставою для повернення зазначено неусунення недоліку: ненадання доказів, що підтверджують викладені у позові обставини.

Проте цей висновок суперечить нормам процесуального права, оскільки стосується доказування, а не відповідності/невідповідності позовної заяви вимогам ст.ст.162, 164, 172 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, позивачі зазначили що вони є акціонерами Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», на підтвердження чого в додатки до позову надали, зокрема, надали копії квитанцій до прибуткових касових ордерів (№№468/642, 468/641 ОСОБА_1 , №№467/649, 467/650 ОСОБА_1 , №6922/257 ОСОБА_3 , №38089/1886, 8089/1885 ОСОБА_9 , №5004/900, 5004/901 ОСОБА_6 ).

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76 ГПК України).

Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ч.1 ст.210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Суд першої інстанції вдався до оцінки поданих позивачами доказів на предмет їх належності та допустимості щодо обставини належності права власності на акції, що є неприпустимим на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Недоведеність підстав для звернення до суду з позовом (ненадання доказів та пояснень) є підставою для відмови у позові а не для повернення позовної заяви у зв`язку із неусуненням недоліків.

Колегія суддів, серед іншого, вважає за необхідне зауважити, що згідно норм ст.2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви № 29458/04, № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Колегія суддів констатує, що висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі ч.4 ст.174 ГП України є помилковим та зроблений з порушенням норм процесуального права, що призвели до повернення позовної заяви без законних на те підстав.

Викладеним спростовуються аргументи ВАТ «ХБК», наведені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із ч.3 ст.271 ГПК України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 ,, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала від 11.06.2021р. - скасуванню із передачею матеріалів позовної заяви до Господарського суду Херсонської області для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 232-236, 240, 269, 270, 271, 275, 280-284 ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11 червня 2021 року №923/683/21 скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (вх.№1481/21/21 від 18.05.2021р.) передати до Господарського суду Херсонської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку згідно положень ст.ст. 287,288 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко