ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" серпня 2021 р. Cправа № 902/430/21

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад - Бетон" (вул. Айвазовського, буд. 10, м. Вінниця, 21022)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "АНП-ЦЕНТР" (вул. Ватутіна, буд. 18-А, м. Вінниця, 21011)

про стягнення 54193,08 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників:

позивача: Кучерява І.П.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

26.04.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад - Бетон" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНП-ЦЕНТР" про стягнення 54 193,08 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/430/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 27.04.2021 р. відкрито провадження у справі № 902/430/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 26.05.2021 р.

За наслідками розгляду справи 26.05.2021 р. суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 26.05.2021 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, що відбудеться 10.06.2021 р.

За наслідками судового засідання 11.06.2021 р. суд дійшов висновку про продовження підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 01.07.2021 р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився, при цьому суд зауважує, що про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 11.06.2021 р.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача від 08.06.2021 р. про витребування доказів, а саме, витребування у Головного управління ДПС у Вінницькій області податкові декларації з ПДВ з додатками ТОВ "АНП-Центр" () за період з 01.11.2018-01.12.2019 р.р., оскільки, даний доказ підтверджує факт поставки товару, а також закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті, про що винесено ухвалу.

Ухвалою суду від 01.07.2021 р. повідомлено учасників справи про призначення судового розгляду справи по суті, що відбудеться 05.08.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився, при цьому адресована відповідачу ухвала суду повернута з поштовою відміткою «за закінченням строку зберігання».

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Суд зауважує, що 28.07.2021 р. від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшов супровідний лист (№17041/5/02-32-18-05-09 від 27.07.2021 р.) податкові декларації на додану вартість з додатками по ТОВ "АНП-Центр", які долучені судом до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 29.01.2018 року між ТОВ «Каскад-Бетон» (далі - Постачальник по Договору, а по тексту - Позивач) та ТОВ «АНП-Центр» (далі - Покупець, а по тексту - Відповідач) було укладено Договір поставки №290118/1.

Умовами договору між сторонами було погоджено, що Постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, постачати і передавати у власність Покупцю: бетон товарний і гранітну продукцію (далі - Товар), що належить йому на праві приватної власності, не знаходиться під забороною, відчуженням, арештом, не являється предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед фізичними і юридичними особами, державними і фіскальними органами, а також не являється предметом іншого обмеження, передбаченого Законодавством України, а Покупець зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, приймати Товар та оплачувати його у порядку та строки, встановлені цим договором.

Кількість та асортимент кожної партії Товару вказується у замовленнях (заявках) Покупця, прийнятих до виконання Постачальником, визначається в супроводжуючих документах (товарно-транспортних накладних) та (або) у видаткових накладних, які видаються на одну або кілька партій Товару (при умові поставки в одному календарному місяці), підписаних уповноваженими представниками сторін, які є невід`ємною частиною даного договору.

Сторони домовились, що товарно-транспортна накладна або видаткова накладна ( разом або кожний документ окремо незалежно один від одного), що підписані уповноваженими особами сторін, підтверджують факт передачі товару Постачальником Покупцю (п.п. 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2.,2.3. договору - ціна на Товар договірна в залежності від кон`юнктури та цін на ринку, визначається Постачальником в гривнях га узгоджується із Покупцем, фіксується в рахунках. Розрахунки за поставку по даному договору Товарів проводиться Покупцем шляхом попередньої оплати на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставлених рахунків на протязі 3-х днів з дати виставлення рахунків, але, у будь-якому разі, не пізніше 5 днів з дня поставки, що підтверджується товарно-транспортними накладними (або видатковими накладними), які підписуються уповноваженими представниками при отриманні товару. Постачальник вправі направити Покупцю рахунок на оплату будь-яким способом: листом, факсограмою. електронною поштою або іншим способом. Датою оплати вважається дата отримання коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Згідно з погодженими умовами договору п. п. 5.1.,5.2. - приймання товару по кількості та якості здійснюється уповноваженими представниками Покупця. Приймання Товару по кількості здійснюється на підставах даних, зазначених в супроводжуючих документах, по якості згідно нормативних документів. Факт приймання Товару засвідчується підписом уповноваженого представника Покупця на супроводжуючих документах. При виявленні невідповідності кількості Товару, зазначеної в документах. Покупець приймає фактичну кількість товару, про що Сторонами робляться відповідні виправлення в супроводжуючих документах, які засвідчуються підписами обох сторін. При виявленні невідповідності якості Товару, Покупець зобов`язаний своєчасно (протягом одного робочого дня з моменту отримання товару) письмово повідомити Постачальника для складання акту. Акт про невідповідність якості чи кількості товару та про порядок і строки усунення виявлених недоліків складається за обов`язковою участю представника Постачальника.

Як слідує з матеріалів справи, що виконання договірних зобов`язань, ТОВ «Каскад-Бетон» виконувало отримуючи від Покупця заявки на поставку товару, починаючи з 29.01.2018 р.

Позивачем стверджується, що отримавши від Покупця замовлення на поставку бетону товарного Б15П-3 в кількості 16м3, ТОВ «Каскад-Бетон» виставив рахунок №902 від 23.11.2018 р. на замовлену партію товару та направив його Покупцю електронною поштою на адресу. 432711 .

Отримавши рахунок на партію товару, Відповідач не здійснив попередню оплату товару, але враховуючи попередню співпрацю, Позивач здійснив поставку бетону Б15П-3 в кількості 16 м3 загальною вартістю в 20 560,00 грн, що стверджується видатковою накладною №1427 від 23.11.2018 р.

Відповідно до виставленого рахунку від 23.11.2018 р. з урахуванням умов договору граничний термін оплати настав ще 28.11.2018 р., враховуючи п.2.2. Договору, де як зазначено вже вище, розрахунки за поставку товарів Покупцем проводяться протягом 3 днів з дати виставлення рахунку, але у будь-якому разі не пізніше 5 днів з дня поставки.

Проте, розрахунок за поставлений товар у граничні терміни Відповідач так і не здійснив та не повернув наш примірник Видаткової накладної.

Таким чином, у Відповідача утворилась заборгованість за поставлений товар у розмірі 20 560,00 грн.

06.02.2020 року Позивач звернувся до Відповідача з письмовою Претензією по заборгованості за поставлений товар за Вих. №55/20 без врахування штрафних санкцій, враховуючи тривалу співпрацю, проте через місяць, даний лист повернувся на адресу нашого підприємства із приміткою Укрпошти, що повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання, тобто Відповідач так і не отримав даних претензійних вимог.

07.06.2020 р. на електронну пошту бухгалтерії Позивача - Відповідач надіслав підписаний Акт звірки між сторонами станом на 30.05.2020 р., що підтверджує визнання заборгованості Відповідачем.

03.06.2020 року за Вих. №254/20 ТОВ «Каскад-Бетон» надсилає Претензію по заборгованості із вимогою оплати. Дана вимога була направлена на електронну адресу Відповідача 432711 та цінним листом з описом, що підтверджується Накладною про відправку №162 від 04.06.2020 р. та описом вкладення. Дане відправлення Відповідач отримала, та відписала у мережі Viber 26.06.2020 р., що направить відповідь на отриману претензію.

30.06.2020 р. від Відповідача надійшла фотокопія Відповіді №3006/1 від 30.06.2020 р. на Претензію Позивача за Вих.№254/20 від 03.06.2020 року. Даним листом Відповідач підтвердив, що визнає заборгованість перед Позивачем у розмірі 20 560,00 грн, тобто визнав цим самим факт господарських правовідносин з Позивачем, факт поставки, отримання Товару та суму кредиторської заборгованості в повному обсязі, та зазначив, що зобов`язується оплатити її згідно графіку шляхом оплати у розмірі 5 140, 00 грн протягом 4-х місяців, починаючи з липня місяця 2020 р. і закінчуючи в жовтні 2020 р.

Позивачем було направлено 08.04.2021 р. на електронну адресу та через мережу Viber сканкопію Вимоги №195 по оплаті заборгованості, але і в даний раз ніякого реагування з боку Відповідача та надходження коштів на розрахунковий рахунок Позивача не відбулось.

Не проведення розрахунку відповідачем в добровільному порядку слугувало підставою звернення позивача з позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи підтверджують належне виконання позивачем зобов`язань щодо поставки товару, у встановлений договором строк.

Водночас відповідно до підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Суд зазначає, що відповідно до наданих податкових декларацій, відповідачем було відображено у податковій звітності отримання товару від Товариства з обмеженою відповідальність "Каскад-Бетон" на суму 20 560,00 грн.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 20 560,00 грн боргу за договором поставки товарів правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки на суму 11 719,22 грн; інфляційних втрат у розмірі 2 998,66 грн; 30 % річних на суму 14 803,20 грн; штраф у розмірі 20% від суми заборгованості 4 112,00 грн за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних та відсотків за користування товарним кредитом виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, відповідно до п.п.6.3 - 6.4 договору, за несвоєчасну оплату Товару Покупець Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, штраф у розмірі 20 % суми заборгованості, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також тридцять процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 30 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності розрахунків судом не виявлено помилок.

Крім того, судом розглянуто вимогу щодо стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки на суму 11 719,22 грн та штраф у розмірі 20% від суми заборгованості 4 112,00 грн за договором поставки товарів.

Відповідно до п. 6.3. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, та штраф у розмірі 20 % суми заборгованості.

Пунктом 6.4 Договору встановлено, що відповідно до вимог ст. 232 Господарського кодексу України, Сторони погоджують, що нарахування неустойки, передбачених п. 6.3. Договору, не обмежується 6-місячним строком, а нараховується і сплачується за увесь час прострочення виконання зобов`язання. За домовленістю сторін, строк позовної давності по даних правовідносинах (включаючи стягнення неустойки) складає 5 років. У разі прострочення виконання грошового зобов`язання, Покупець зобов 'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також тридцять процентів річних від простроченої суми.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною першою ст. 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Здійснивши за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора обрахунок штрафу та пені судом не виявлено помилок, тому позов в цій частині підлягає задоволенню, а саме до стягнення підлягає пеня в розмірі 11 719,22 грн за період з 28.11.2018 р. по 22.04.2021 р. та штраф у розмірі 4 112,00 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, пені, штрафу, 30 % річних та інфляційних втрат у тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8,10,11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 226, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АНП-ЦЕНТР" (вул. Ватутіна, буд. 18-А, м. Вінниця, 21011, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад - Бетон" (вул. Айвазовського, буд. 10, м. Вінниця, 21022, ) 20 560,00 грн сума основного боргу; 11 719,22 грн пені, 2 998,66 грн сума інфляційних втрат; 14 803,20 грн 30 % річних; 4 112,00 грн 20 % штрафу та 2 270,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 10 серпня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Айвазовського, буд. 10, м. Вінниця, 21022)

3 - відповідачу (вул. Ватутіна, буд. 18-А, м. Вінниця, 21011)