Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021Справа № 910/713/21

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ."

про стягнення 41 750,19 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "УСГ", позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Ю.ЕС.АЙ." (далі - ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ.", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 41 750,19 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 15.02.2020 р. у м. Дніпрі, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 38 141,11 грн.

У позові, посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "УСГ" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." не сплатило, тому позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 38 141,11 грн., пеню у сумі 2 275,96 грн., інфляційні втрати у сумі 764,04 грн., 3 % річних у сумі 569,08 грн., що разом становить 41 750,19 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк відзиву не надав. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору без відзиву відповідача.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу № 280-0401-00001/47 від 15.05.2019 р., укладеного між - ПрАТ "СК "УСГ" та ПП «Транс Логістик», були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Інтеркарго", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

15.02.2020 р. у м. Дніпрі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Інтеркарго", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля "Рено", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2020 р. у справі № 175/632/20 за вказаним фактом водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до рахунку СТО № DP-2000499 від 16.02.2019 р., наданого позивачем, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки "Інтеркарго", реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 38 141,11 грн.

У подальшому, на підставі зазначеного рахунку СТО та страхових актів № ССКА-6660 від 26.03.2020 р., № ССКА-6660/1 від 09.04.2020 р. позивач відшкодував страхувальнику (потерпілій особі) матеріальний збиток у сумі 38 141,11 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 8661 від 26.03.2020 р., № 10167 від 10.04.2020 р.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Рено", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/002427715.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "СК "УСГ"), як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Матеріали справи свідчать, що позивач (ПрАТ "СК "УСГ") 07.04.2020 р. звернувся до страховика винної особи - ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." із заявою про компенсацію страхового відшкодування із дотриманням річного строку, передбаченого положенням статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на суму в розмірі 31 784,26 грн., сплачену потерпілій особі. Вказана вимога була отримана відповідачем, однак, залишена без відповіді та задоволення.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 р. по справі № 924/675/17 розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу.

Водночас, із актів страхового відшкодування № ССКА-6660 від 26.03.2020 р., № ССКА-6660/1 від 09.04.2020 р., а також рахунку СТО № DP-2000499 від 16.02.2019 р. вбачається, що коефіцієнт зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Інтеркарго", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у даному випадку застосуванню не підлягає.

Таким чином, суд вважає доведеною позивачем належними засобами доказування вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля "Інтеркарго" у розмірі 38 141,11 грн.

Також суд зважає на положення статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за якими страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № АО/002427715 ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 130 000,00 грн., а франшиза - 0,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу з урахуванням франшизи становить 38 141,11 грн.

Отже, позов ПрАТ "СК "УСГ" в частині стягнення страхового відшкодування у 38 141,11 грн. підлягає задоволенню.

Крім страхового відшкодування, ПрАТ "СК "УСГ" нарахувало відповідачу пеню в сумі 2 275,96 грн. за прострочення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Із наведених приписів закону вбачається обов`язок страховика сплатити в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика пеню на користь страхувальника (потерпілої особи) або ж вигодонабувача.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Провівши власний розрахунок неустойки на підставі наведених приписів закону, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 2 275,96 грн., тобто сумі, заявленій позивачем.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 764,04 грн. та 3 % річних у сумі 569,08 грн.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 993 ЦК України зобов`язання відповідача зводиться до здійснення страхової виплати, тобто, таке зобов`язання є грошовим; грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання майнової шкоди іншій особі, а отже між сторонами у справі існує грошове зобов`язання, яке виникло з позадоговірних відносин - делікту. Грошове зобов`язання у деліктних правовідносинах не є окремим видом зобов`язання, а є способом виконання зобов`язання з відшкодування шкоди.

Виходячи з цього, передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи інфляційні втрати та 3 % річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 764,04 грн. та 3 % річних у сумі 569,08 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

Отже, позов ПрАТ "СК "УСГ" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем у вигляді судового збору на суму 2 720,00 грн. та витрат за надану правничу допомогу на суму 3 000,00 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн. заявник надав: свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, видане адвокату Гедз Ю. В. (№ 6153 від 09.08.2018 р.); довіреність на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Гедз Ю. В. № 0120-103 від 30.10.2020 р.; договір про надання правової допомоги № 1 від 05.11.2018 р., укладений між Адвокатським бюро "Гедз" та ПрАТ "СК "УСГ"; додаток № 4 від 09.09.2020 р. до вказаного договору, у якому сторони домовились, що супровід даної справи в суді становить 3 000,00 грн.; акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 11.01.2021 р.; платіжне доручення № 3408 від 15.01.2021 р. на загальну суму 27 000,00 грн. з призначенням платежу - оплата за послуги по договору про надання правової допомоги № 1 від 05.11.2018 р.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, їх достатніми для підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 3 000,00 грн.

Також при вирішенні питання про розподіл судових витрат представник позивача просив повернути йому надміру сплачений судовий збір у зв`язку зі сплатою у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до частини 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

У даному випадку поданий позов ПрАТ "СК "УСГ" був оплаченим судовим збором у сумі 2 720,00 грн., тобто у більшій сумі, ніж визначено законом (2 270,00 грн.), відтак, на користь позивача підлягає поверненню судовий збір з Державного бюджету України у сумі 450,00 грн. (2 720,00 грн. - 2 270,00 грн.).

За таких обставин, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору на суму 2 270,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн., покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." про стягнення страхового відшкодування у сумі 41 750,19 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Ю.ЕС.АЙ." (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування у сумі 38 141 (тридцять вісім тисяч сто сорок одна) грн. 11 коп., пеню у сумі 2 275 (дві тисячі двісті сімдесят п`ять) грн. 96 коп., інфляційні втрати у сумі 764 (сімсот шістдесят чотири) грн. 04 коп., 3 % річних у сумі 569 (п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 08 коп., судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Повернути Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ідентифікаційний код 30859524) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 450 (чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп., сплачений платіжним дорученням № 3395 від 11.01.2021 р.

Повне судове рішення складене 5 серпня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.