СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"09" серпня 2021 р. Справа № 922/2500/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куліченка Валентина Михайловича (вх. №2176Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29 червня 2021 року (повний текст складено 29.06.21, суддя Ємельянова О.О.) у справі №922/2500/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Куліченко Валентина Михайловича, м. Харків

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про видачу судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Куліченко Валентин Михайлович звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованості за договором №102/2018 на виконання (вишукувальних робіт, послуг) від 14.08.2018 року у сумі 28 719, 00 грн., судового збору у розмірі 227,00 грн. та витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в сумі 4 200,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29 червня 2021 року (повний текст складено 29.06.21, суддя Ємельянова О.О.) у справі №922/2500/21 відмовлено в частині заяви про видачу судового наказу Фізичної особи-підприємця Куліченко Валентина Михайловича щодо стягнення 4 200, 00 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування ухвали господарський суд зазначив, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, оскільки не є безспірними. При цьому, враховуючи порядок здійснення судочинства у наказному провадженні, виходячи з приписів норм Господарського процесуального кодексу України, у боржника відсутня можливість доведення неспівмірності витрат, заявлених до стягнення заявником, що суперечить приписам частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України.

І з огляду на ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України постановив ухвалу про відмову у видачі судового наказу в частині заявленої до стягнення суми витрат у розмірі 4 200 грн., понесених на професійну правничу допомогу.

ФОП Куліченко В.М. з ухвалою Господарського суду Харківської області від 29 червня 2021 року у справі №922/2500/21 не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вважає ухвалу незаконною, внаслідок порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з чим, просить скасувати ухвалу про відмову у стягненні на користь ФОП Куліченка В.М. з КП "Харківські теплові мережі" витрат на правничу допомогу за подання заяви про видачу судового наказу; справу повернути до господарського суду для вирішення питання про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь ФОП Куліченка В.М. судові витрати у сумі 4200 грн в рахунок компенсації витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції. Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь ФОП Куліченка В.М. судові витрати на професійну правничу допомогу за подання апеляційної скарги у сумі 2000 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 апеляційну скаргу ФОП Куліченка В.М. залишено без руху з підстав порушення заявником вимог до форми і змісту апеляційної скарги, а саме - відсутності доказів сплати судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Цією ухвалою зобов`язано заявника усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Повідомлено апелянта, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Копія вказаної ухвали була направлена рекомендованим листом з повідомленням за №689 з позначкою "Судова повістка" на адресу скаржника - ФОП Куліченка В.М., а саме: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних з сайту «Укрпошти» повідомлення за №689 вручено за довіреністю 26.07.2021 року.

Для усунення недоліків судом надавався апелянту десятиденний строк (з урахуванням поштового перебігу). Тобто, недоліки, зазначенні в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, повинні мали бути усунуті до 05.08.2021 року, чого апелянтом на момент винесення даної ухвали судом виконано не було.

Натомість, до Східного апеляційного господарського суду 03.08.2021 за вх. 8892 надійшло клопотання/заява від представника ФОП Куліченка В.М. - адвоката Терпелюка Є.В. з проханням відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Куліченка В.М. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/2500/21 про відмову у стягненні з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" витрат, понесених ФОП Куліченком В.М. на правничу допомогу за подання заяви про видачу судового наказу.

В обґрунтування клопотання про відкриття апеляційного провадження адвокат зазначає, що відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Дійсно, судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу, поряд з іншими витратами, належать до судових витрат, які при вирішенні справи судом у випадку задоволення позовних вимог покладаються на відповідача.

Апелянтом правильно зазначено, що з огляду на положення пункту 5 частини 1 статті 237 ГПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Розподіл судових витрат здійснюється судом або в рішенні по суті спору, або у додатковому судовому рішенні.

Оскарження судового рішення щодо розподілу судових витрат може відбуватися або шляхом оскарження рішення по суті спору в частині розподілу судових витрат, або шляхом оскарження додаткового рішення, або шляхом оскарження ухвали про відмову в задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Проте, колегія суддів підкреслює, що у відповідності до приписів статті 152 ГПК України у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що ФОП Куліченко В.М. оскаржує саме ухвалу Господарського суду Харківської області, якою відмовлено в частині заяви про видачу судового наказу ФОП Куліченко В.М. щодо стягнення 4200 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Стосовно твердження апелянта, наведеного у клопотанні про відкриття апеляційного провадження, що відповідно до пункту 5 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення, колегія суддів зазначає, що, дійсно, відповідно до вказаного Закону, яким встановлено правові засади справляння судового збору, в тому числі порядок сплати і звільнення від його сплати, судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.

Однак, відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, як в даному випадку, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, вказаною нормою встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарг на всі ухвали суду без винятку - один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині другій статті 3 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до висновків Об`єднаної Палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зі справи №240/6150/18, на яку в обґрунтування своїх доводів посилається апелянт, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок про відсутність обов`язку справляння судового збору має місце у випадку оскарження додаткового рішення (у зв`язку з розподілом судових витрат).

Наразі, колегія суддів наголошує, що предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у видачі наказу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а не додаткове рішення.

Такої ж думки дійшла і Об`єднана Палата Верховного Суду у постановах від 24.07.2020 у справі №911/4241/15, які є релевантними для цієї справи в аспекті застосування Закону України "Про судовий збір".

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 29.05.2018 у справи №915/955/15, в яких йдеться про правильне застосування підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", а саме, визначено, що положення цієї норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку, при апеляційному оскарженні ухвали суду першої інстанції про часткову відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, має бути сплачений судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». Наведені апелянтом обставини не можуть бути взяти колегією суддів до уваги, оскільки не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на будь-які ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

За змістом ст. 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

На момент винесення даної ухвали розумні строки щодо усунення недоліків апеляційної скарги скаржником вже сплинули. Проте, скаржник доказів виконання вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 не надав, недоліки апеляційної скарги не усунув.

За приписами ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо заявник не усунув недоліки у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається заявнику.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги в строк, встановлений судом, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Куліченка Валентина Михайловича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29 червня 2021 року у справі №922/2500/21 підлягає поверненню заявнику разом з доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 4 ст. 174, ст. ст. 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куліченка Валентина Михайловича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29 червня 2021 року у справі №922/2500/21 повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Додаток на адресу скаржника: апеляційна скарга на 11 арк.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Хачатрян В.С.