ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. Справа№ 910/17364/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Разіної Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021

у справі №910/17364/20 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Ладон Охорона"

до Державного підприємства Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання"

про стягнення 114 629,02 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега-Ладон Охорона" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" про стягнення 114 629,02 грн, з яких: 108 000,00 грн основного боргу, 1305,74 грн 3% річних, 5323,28 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору № О1905 від 01.04.2019 щодо оплати наданих позивачем послуг охорони.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Ладон Охорона" 108 000,00 грн основного боргу, 1305,73 грн 3% річних, 1639,59 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Державне підприємство Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/17364/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, скаржник у апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021, оскільки повний текст рішення ним був отриманий 28.01.2021, що підтверджується поштовим конвертом із трек-номером 900.

Також у прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить залучити до матеріалів справи докази, які були безпідставно повернуті без розгляду ухвалою суду першої інстанції від 12.01.2021, а саме копію довідки Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 08.12.2020 №2828/125/54/089-2020 та копію витягу з ЄРСР щодо відкриття кримінального провадження №0002818 за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку відповідача:

- суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що протягом травня - червня 2020 року позивачем в порушення вимог чинного законодавства та умов договору не було забезпечено цілісність об`єкта охорони та недоторканість майна, яке там зберігалось;

- відсутні підстав для підписання актів наданих позивачем за травень та червень 2020 та здійснення відповідних розрахунків до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002818 та встановлення всіх обставин розкрадання майна відповідача;

- відзив на позов та додані до нього документи поданий відповідачем до суду першої інстанції в межах встановленого граничного строк, тому за твердженням відповідача мав бути залучений разом з доданими до нього документами до матеріалів справи та врахований при постановлені оскаржуваного рішення.

Узагальнений виклад позицій відповідача

Позивач не скористався своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу, хоча був належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/17364/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Шаптали Є.Ю., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 поновлено Державному підприємству Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/17364/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/17364/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/17364/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги. Вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мега-Ладон Охорона" (за договором - виконавець, позивач) та Державним підприємством Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" (за договором - замовник, відповідач) укладено договір № О1905 (надалі - договір), за умовами п.1.1 якого замовник замовляє, а виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню послуг по охороні об`єкта з 01.04.2019, виставши 2 (два) вахтових поста охорони за адресою: вулиця Екскаваторна, 30, Київ, Київська обл., 03062.

Відповідно до пункту 3.1. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 27.12.2019 до договору) щомісячна вартість послуг по даному договору становить 54 000,00 грн, в тому числі з ПДВ (20%) 9000,00 грн.

За змістом п. 3.2. договору оплата замовником вартості послуг здійснюється не пізніше 25 числа поточного місяця.

В силу приписів 5.1. договору сторони визначили, що факти крадіжки, пограбування, розбою, а також знищення чи пошкодження майна сторонніми особами на об`єкті, що охороняється, а також в результаті пожежі, встановлюються органами дізнання, слідства та суду.

Відшкодування замовнику заподіяного збитку відбувається по наданню замовником постанови органів дізнання, слідства чи вироку суду. Розмір збитку повинен бути підтверджений відповідними документами і розрахунками вартості викрадених, знищених та ушкоджених товарно-матеріальних цінностей, складених за участю представників виконавця та завіреними бухгалтерськими даними замовника (п. 5.2. договору).

Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє протягом 1 (одного) року (п. 4.1. договору).

Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін письмово не заявить про його розірвання не менш, ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії договору (п. 4.2. догвоору).

Судом першої інстанції встановлено, що договір було автоматично пролонговано після 01.04.2020 та на момент надання позивачем охоронних послуг вказаний договір діяв в травні та червні 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на наявність у відповідача заборгованості за договором у розмірі 108 000,00 грн по оплаті наданих послуг за травень і червень 2020 року. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань позивач нарахував відповідачу 3 % річних у сумі 1305,74 грн та пеню у сумі 5323,28 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Ладон Охорона" 108 000,00 грн основного боргу, 1305,73 грн 3% річних, 1639,59 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач надав відповідачу послуги з охорони об`єкту на загальну суму 108 000,00 грн, що підтверджується актами надання послуг: №55 від 31.05.2020 та №68 від 30.06.2020.

Твердження відповідача стосовно того, що суд першої інстанції обмежився лише визначенням порядку оплати послуг за договором та залишив поза увагою ту обставину, що протягом травня - червня 2020 року позивачем в порушення вимог чинного законодавства та умов договору не було забезпечено цілісність об`єкта охорони та недоторканість майна, яке там зберігалось, колегією суддів оцінюється критично, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів констатує, що факт надання вищевказаних послуг відповідачем не оспорюється, також у матеріалах справі відсутні будь-які заперечення щодо надання позивачем послуг відповідачу.

Враховуючи, що відповідач не оплатив повної вартості замовлених послуг, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача щодо відсутність підстав для підписання актів наданих позивачем за травень та червень 2020 та здійснення відповідних розрахунків до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002818 та встановлення всіх обставин розкрадання майна відповідача, судова колегія не приймає до уваги з підстав того, що вищевказані доводи не стосуються предмету та підстав даного спору, оскільки відповідачем оспорюється якість наданих позивачем послуг, а не факт їх надання позивачем.

Водночас місцевий господарський суд правильно звернув увагу, на те, що відповідач не позбавлений права за наявності достатніх на те правових підстав пред`явити вимоги про відшкодування завданих збитків, враховуючи означені положення договору та приписи чинного законодавства України.

Твердження відповідача про те, що відзив на позов та додані до нього документи поданий відповідачем до суду першої інстанції в межах встановленого граничного строк, тому за твердженням відповідача мав бути залучений до матеріалів справи та врахований при постановлені оскаржуваного рішення, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Частиною 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

При цьому, ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 встановлено відповідачу строк - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі - для подання суду відзиву на позовну заяву.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвала Господарського суду міста Києві від 12.11.2020 була отримана представником відповідача - 16.11.2020 про, що свідчить долучене до матеріалів поштове повідомлення за трек - номером 409 (арк. справи 32).

Враховуючи дані обставини, кінцевим строком для подання відповідачем відзиву на позовну заяву є 01.12.2020 включно, натомість, відзив направлено представником відповідача з пропуском встановленого строку, а саме 10.02.2020 про, що не заперечується відповідачем у апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що відповідач не подав належних та допустимих доказів стосовно тих обставин, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у прийнятті відзиву на позов поза межами строку, а будь-яких клопотань як про продовження процесуальних строків, зокрема про поновлення строку на подання відзиву, із обґрунтуванням неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього - не було подано до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для залучення до матеріалів справи доказів, які були безпідставно повернуті без розгляду ухвалою суду першої інстанції від 12.01.2021, а саме копію довідки Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 08.12.2020 №2828/125/54/089-2020 та копію витягу з ЄРСР щодо відкриття кримінального провадження №0002818 за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/17364/20.

За таких обставин судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "703 Металообробний завод котельного обладнання" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/17364/20 - без змін.

Матеріали справи №910/17364/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Є.Ю. Шаптала

Т.І. Разіна